ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2025 р.	Справа № 577/2805/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2025 (суддя: Потій Н.В., м. Конотоп, Конотопський район, Сумська область) по справі № 577/2805/25
за позовом            ОСОБА_1  
до           Поліцейського Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області сержанта поліції Грудія Ігоря Сергійовича ,           Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ,           Головного управління Національної поліції в Сумській області                   
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Поліцейського Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Грудія Ігоря Сергійовича (далі по тексту – відповідач-1), Конотопського РВП ГУНП в Сумській області (далі по тексту – відповідач-2), Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту – відповідач-3), в якому просить суд скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4531807 від 18.04.2024 за ч.1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.
В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначив, що спірна постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що розгляд справи проведено з порушенням чинного законодавства за відсутності факту керування ОСОБА_1 в день складення постанови. З відеозапису, долученого до справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що 18.04.2025 о 14:54 год. працівники під`їхали до місця вчинення інкримінованого правопорушення, де стояв нерухомий автомобіль «ВАЗ 2109», д.н.з НОМЕР_1 , поряд з яким стояв власник ОСОБА_1 , в діях якого відсутнє порушення вимог п.2.4а ПДР України. Зазначає, що спірна постанова винесена 18.04.2025 без участі позивача. Зауважує, що, згідно з постановою, ОСОБА_1 здійснював рух о 15:35 год., що не відповідає дійсності оскільки, згідно з відеозаписом, працівники поліції прибули до місця події о 14:50 год., що зафіксовано на відео.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2025 по справі № 577/2805/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Грудія Ігоря Сергійовича, Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, Головного управління Національної поліції в Сумській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задоволено частково.
Скасовано постанову серії ЕНА № 4531807 від 18 квітня 2025 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 605 грн. (шістсот п`ять грн.) судового збору.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Відповідач-3, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2025 по справі № 577/2805/25 скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_2 , та факт відсутності у позивача при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб підтверджується змістом електронного рапорту ЄО № 11653 від 18.04.2025 та відеозаписом, наданим відповідачем до матеріалів справи. Вказує, що постанова серії ЕНА № 4531807 від 18.04.2025 відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, а, відтак, оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не належить скасувати.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що 18.04.2025 о 14:14 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що «18.04.2025 о 14:14 год. за адресою: Конотопський район с. Сім`янівка, під`їхав ОСОБА_2 до прод. клубу, вчора останній пошкодив авто, з даного приводу зверталися. Заявник: ОСОБА_3 ». Під час реагування на дане повідомлення було здійснено виїзд за вищевказаною адресою, де було встановлено, що заявниця звернулася з метою інформування, від написання письмової заяви та пояснення відмовилася. Пояснила лише те, що гр. ОСОБА_1 протягом декількох днів, їздить на т/з марки ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та попрохала перевірити дану інформацію. Згідно з копією електронного рапорту ЄО № 11653 від 18.04.2025 поліцейського Грудія І.С., було здійснено виїзд за вказаною адресою, виявлено зазначений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , котрий перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, складено протокол за ст. 130, 126 КУпАП (а.с. 9 на звороті).
Відповідно до постанови серії ЕНА № 4531807 від 18.04.2024, винесеної поліцейським Конотопського РВП Грудієм І.С., 18.04.2025 о 15:35 год. в с. Сім`янівка по вул. Центральній, 10, водій ОСОБА_1 здійснював рух транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського не пред`явив у спосіб, який дає можливість прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційному документі на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4а ПДР, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 9).
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі також - ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно зі змістом ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та, на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.
Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність, зазначених у пункті 2.1 ПДР України, документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
В силу положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 415/123/17.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.2, ч.5 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Колегія суддів вказує, що позивач не визнає факт керування транспортним засобом 18.04.2025 о 15:35 год. в с. Сім`янівка по вул. Центральній, 10. Належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини не надано і відповідачем.
З наданого представником ГУНП в Сумській області відеозапису вбачається, що 18.04.2025 о 15:35 год. в с. Сім`янівка по вул. Центральній було виявлено нерухомий автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_1 . У процесі спілкування, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , який перебував поряд з автомобілем про те, що відносно нього надійшло повідомлення до поліції з приводу керування автомобілем в нетверезому стані, після чого було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. У свою чергу, ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд з тих підстав, що не керував автомобілем. Також, ОСОБА_1 не надав посвідчення водія, оскільки не виконував функції водія (а.с. 47). Аналогічний відеозапис на диску надано і представником позивача (а.с. 21).
Колегія суддів оцінює критично копію електронного рапорту ЄО № 11653 від 18.04.2025 (а.с. 9 на звороті), оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а. Наданий відповідачем відеозапис не відображає керування позивачем автомобілем. Крім того, позивач на відеозаписі факт керування автомобілем категорично заперечує.
Суд зауважує, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.
Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
З огляду на викладене, належних і допустимих доказів в обґрунтування прийнятої постанови відповідачем суду не надано, що унеможливлює підтвердити факт вчинення інкримінованого правопорушення позивачем, а також факт дотримання поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
За таких обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення – закриттю.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 ..
Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Колегія суддів також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, який у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
У відповідності до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2025 по справі № 577/2805/25  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    Я.М. Макаренко