ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року	Львів	Справа № 300/9348/24 пров. № А/857/5744/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді                                        Гуляка В. В.
суддів-                                                            Ільчишин Н.В., Носа С.П. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року (суддя - Кафарський В.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Івано-Франківськ, дата складання повного рішення - не зазначено), 
в адміністративній справі №300/9348/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 
про скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, 

                                                            встановив:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02.12.2024 №10; 2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку пенсії позивача на основі розміру грошового забезпечення від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та з врахуванням його додаткової вислуги років, раніше виплачених сум, встановлених надбавок, доплат та індексацій. 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 18.01.2024 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до розміру грошового забезпечення від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та з урахуванням раніше виплачених сум, встановлених надбавок, доплат та індексацій; 4) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 100000 грн компенсації за моральну шкоду. 
Відповідач подав відзив на позов, вважаючи його безпідставним. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02.12.2024 №10. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на основі розміру грошового забезпечення від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та з врахуванням його додаткової вислуги років, раніше виплачених сум, встановлених надбавок, доплат та індексацій. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 18.01.2024 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до розміру грошового забезпечення від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та з урахуванням раніше виплачених сум, встановлених надбавок, доплат та індексацій. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що на адресу Головного управління не надходили документи, необхідні для перепризначення пенсії ОСОБА_1 , від уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій, в даному випадку, від Національної гвардії України. З урахуванням норм Закону №2262-ХІІ та Порядку №3-1, у Головного управління відсутні підстави для призначення пенсії позивачу з урахуванням додаткової вислуги років. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 14 січня 2025 року та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 25.09.2021 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Отримуючи пенсію за вислугу років, в період з 01.03.2022 по 17.01.2024 ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією в окремому загоні спеціального призначення Національної гвардії України. 
Відповідно до наказу начальника Центру спеціального призначення Національної гвардії України від 17.01.2024 №18 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 13). 
Після звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), керівництвом останнього листом від 15.04.2024 №73/10/1-1092 на адресу відповідача надіслані документи на перерахунок пенсії позивачу (а.с. 9). 
23.04.2024 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок його пенсії після звільнення із військової служби за мобілізацією з урахуванням додаткової вислуги років та розміру грошового забезпечення за час військової служби за призовом під час мобілізації. 
Пенсійним органом, за наслідками розгляду вищевказаної заяви листом від 15.05.2024 №5088-3775/Т-02/8-0900/24 повідомлено позивача, що відповідно до пункту 12 Порядку №3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Рекомендовано позивачу звернутися до відповідної відомчої установи (а.с. 27). 
Вказані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 в справі №300/4463/24, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 залишено без змін. 
Згідно з ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
При цьому, вказаним рішенням суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.04.2024 про перерахунок пенсії з урахуванням доданих документів, а також зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2024 про перерахунок пенсії з урахуванням доданих документів та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. 
07.11.2024 позивач, відповідно до рішення суду в справі №300/4463/24, звернувся із заявою до відповідача з вимогою здійснити йому перерахунок пенсії на підставі розміру його грошового забезпечення та додаткової вислуги від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення. 
Відповідач прийняв рішення від 02.12.2024 №10 про відмову в призначенні пенсії позивачу, в якому повторно, рекомендував позивачу звернутися до уповноваженого органу (структурного підрозділу) за останнім місцем його служби (а.с. 30). 
Вважаючи протиправними таке рішення відповідача та дії щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача на основі розміру грошового забезпечення від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та з врахуванням його додаткової вислуги років, раніше виплачених сум, встановлених надбавок, доплат та індексацій, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ). 
Відповідно до вимог частини третьої статті 2 Закону № 2262-ХІІ у редакції станом на час звільнення позивача з військової служби, пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період. 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено та наразі триває. 
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. 
Згідно з абзацом п`ятим статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Під час проходження позивачем військової служби, як і на дату ухвалення рішення у цій справі, в Україні діє воєнний стан, а також оголошена мобілізація. 
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Частиною другою статті 2 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, отримуючи з 2021 року пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, після російського вторгнення 24.02.2024 проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією в окремому загоні спеціального призначення Національної гвардії України, а тому на нього поширюється дія частини третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ. 
Зважаючи на приписи частини третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ, позивач з 18.01.2024 (наступного дня після його звільнення з військової служби) набув право на врахування для обчислення пенсії за вислугу років додаткової вислуги років за вказаний період, а тому він правомірно та обґрунтовано звернувся спочатку 23.04.2024 із першою заявою про проведення йому перерахунку пенсії за вислугу років, а потім, і в подальшому, 07.11.2024 (після винесення судом рішення від 05.07.2024 в справі №300/4463/24) щодо проведення перерахунку його пенсії з врахуванням до розміру його грошового забезпечення від часу призову на військову службу за призовом під час мобілізації до дня фактичного звільнення та з урахуванням раніше виплачених сум, встановлених надбавок, доплат та індексацій. 
З 18.01.2024 для обчислення позивачу пенсії за вислугу років відповідач повинен врахувати додаткову вислугу років за період з 01.03.2022 по 17.01.2024 та документи, направлені йому ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовою частиною НОМЕР_1 ) листом від 15.04.2024 №73/10/1-1092, вказане підтверджено і рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 в справі №300/4463/24. 
Відповідач відмовив спірним рішенням від 02.12.2024 №10 у призначенні пенсії позивачу та рекомендував для здійснення призначення пенсії за вислугу років після звільнення із військової служби за мобілізацією з урахуванням додаткової вислуги років та розміру грошового забезпечення за час військової служби за призовом під час мобілізації звернутися до уповноваженого органу (структурного підрозділу). 
Судом першої інстанції вірно зазначено, що така вимога відповідача є безпідставною, оскільки позивач просив перерахувати пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, яка вже йому була призначена з 25.09.2021. 
Судом також вірно звернуто увагу на те, що стаття 63 Закону №2262-XII не передбачає подачі усіх документів (як для призначення пенсії) для перерахунку раніше призначених пенсій. Навпаки, такий перерахунок повинен бути здійснений за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. 
При цьому, як встановлено судом, додаткові документи були в наявності у відповідача ще на момент першого звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії від 23.04.2024, оскільки такі листом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) від 15.04.2024 №73/10/1-1092 направлялись пенсійному органу. 
Після звільнення позивача з військової служби, з моменту надходження до відповідача заяви про проведення перерахунку первинно призначеної пенсії, у пенсійного органу виник обов`язок на підставі такої заяви провести перерахунок розміру пенсії позивача. 
Отже, за наведених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивача та, як наслідок, суд вважає, що спірне рішення відповідача від 02.12.2024 №10 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. 
Оскільки сторони не оскаржують рішення суду першої інстанції а частині відмови в задоволені решта позовних вимог, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                          постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року в адміністративній справі №300/9348/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про скасування рішення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	С. П. Нос