ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року	Львів	Справа № 601/1428/25 пров. № А/857/27261/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представник позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року  у справі № 601/1428/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
суддя в 1-й інстанції – Клим Т.П.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Кременець,
дата складання повного тексту рішення –не зазначено,

                                                 В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі також відповідач) в якому просить скасувати постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2025 року, серії ББА №271931, капітана поліції ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області – Василечка Ігоря Петровича, а справу закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 30.11.2023 близько 10 години працівником поліції Касімовим В.В. було оформлено стосовно нього постанову серії БАД №824766 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, однак згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.01.2024 зазначена постанова скасована і матеріали справи направлено на новий розгляд. Після його численних скарг і ініціювання процедури судового контролю за виконанням рішення суду керівником відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області 17.10.2024 винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП. Оскаржувана постанова є незаконною та винесена всупереч положень ст. 19 Конституції України та ст. 286 КУпАП, оскільки про розгляд справи він не повідомлявся, чим грубо порушені його права щодо надання пояснення і зауваження, позбавлений права скористатися правами, передбаченими ст. 286 КУпАП (в тому числі і стосовно підстав закриття справи про адміністративне правопорушення через механізм клопотання.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року  позовні вимоги задоволено.
Постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2025 року, серії ББА №271931, капітана поліції ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області, - Вальчишина Ігоря Петровича, та закриття справи за відсутності події і складу адміністративного правопорушення - скасовано, а матеріали справи надіслано на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.
Також вказує про те, що при новому розгляді адміністративної справи 30.04.2025 було досліджено докази долучені до матеріалів справи, в тому числі долучений при розгляді первинної адміністративної справи № 601/3473/23 відеозапис порушення скоєного позивачем. Вказаний відеозапис досліджувався в судовому засіданні 19.01.2024 по справі № 601/3473/23 та описаний при прийнятті рішення судом першої інстанції та його перегляді в суді апеляційної інстанції. Як прослідковується із змісту рішення від 19.01.2024 та постанови від 26.03.2024 по справі № 601/3473/23 судами не висловлено жодного застереження про те, що вказаний відеозапис є неналежним чи недопустимим доказом. Нормами ч.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що 30.11.2023 близько 10 години працівником поліції Касімовим В.В. було оформлено стосовно позивача постанову серії БАД №824766 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, однак згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19.01.2024 зазначена постанова скасована і матеріали справи направлено на новий розгляд.
30.04.2025 начальником відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Вольчишин І.П. винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернувся із позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі. Позаяк відповідачем не дотримано вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказане є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з такими та зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дотримуючись вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Крім того, за змістом статті 247 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.
Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.
Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Отже, встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.
Колегія суддів звертає увагу, що із змісту оскаржуваної постанови видно, що начальник відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капітан поліції Вольчишин І.П. не виклав у мотивувальній частині обставини інкримінованого особі правопорушення, обмежився висновком про неможливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в силу положень ст. 38 КУПАП, а в резолютивній частині постанови обмежився рішенням про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення, а відповічем під час винесення постанови про закриття проваження не наведено доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то відповідно колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність пістав доя скасування постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2025 року, серії ББА №271931.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд –

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області – залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року  у справі № 601/1428/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено  26.08.25