ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р.	Справа № 591/226/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєнко О.О., м. Суми, повний текст складено 04.06.25 року по справі № 591/226/25
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Інспектора поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Дубровського Станіслава, Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області                  
          про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Зарічного районного суду м.  Суми з позовом до інспектора поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Дубровського Станіслава (далі по тексту – перший відповідач, інспектор), Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту – другий відповідач, РУП ГУНП), в якому просила суд:
- скасувати постанову, винесену інспектором поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Дубровським Станіславом про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 712890 від 29.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу 3400 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність та незаконність оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 712890 від 29.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 3400,00 грн, як такої, що винесена першим відповідачем за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, оскільки виклик наряду патрульної поліції за фактом нанесення позивачу невідомими особами тілесних ушкоджень був реальним, про що свідчить довідка з КНП «ЦМКЛ» СМР від 30.12.2024.
В свою чергу, поліцейським взагалі не здійснювався розгляд справи, не складався протокол, а також не допитувались свідки, що були присутніми безпосередньо під час вказаної події, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2025 по справі № 591/226/25 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову серії ГБВ № 712890 від 29.12.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (місцезнаходження м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, код ЄДРПОУ 40108777) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.
Головне управління Національної поліції в Сумській області, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2025 у справі № 591/226/25 та прийняти нову постанову, відповідно до якої відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, що в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.
Звернув увагу, що у справі № 591/226/25 позивачем було визначено склад відповідачів : Сумський районний відділ поліції ГУНП в Сумській області, поліцейський Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Дубровський Станіслав. При цьому, ГУНП у Сумській області, як суб`єкт владних повноважень, судом першої інстанції залучено не було, заміна неналежного відповідача на належного – не здійснювалась.
Разом з цим, під час ухвалення рішення, судом першої інстанції вирішено питання про права та обов`язки ГУНП в Сумській області, зокрема, стягнуто з нього судові витрати, що є порушенням приписів КАС України.
Враховуючи те, що саме ГУНП в Сумській області є належним відповідачем у даній справі, від імені якого виступав поліцейський Сумського РВП ГУНП в Сумській області, звернення позову до неналежного відповідача та не вирішення такого питання судом першої інстанції, є підставою для скасування судового рішення.
По суті вчиненого правопорушення повідомив, що 29.12.2024 о 20 год 45 хв за вказівкою чергової частини Сумського РУП ГУНП в Сумській області інспектор Сумського РУП ГНП ОСОБА_2 був направлений на допомогу слідчо-оперативній групі, за фактом конфлікту у приміщенні спортивного клубу «Голівуд» між його власницею – ОСОБА_1 та військовослужбовцями, що орендували приміщення. За словами заявниці, чоловіки, що винаймали приміщення, застосували до неї фізичну силу. В ході з`ясування обставин, відібрання пояснень і т.д. було з`ясовано, що військовослужбовці фізичної сили до ОСОБА_1 не застосовували, а конфлікт було вирішено мирним шляхом. 
Відтак, працівники поліції правомірно розцінили дії ОСОБА_1 як завідомо неправдивий виклик поліції, що підтверджує обґрунтованість винесення спірної постанови.
Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечувала проти викладених у ній доводів, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Наполягала, що з доданих ГУНП додатків до апеляційної скарги, а саме з витягу «102» №221765830, письмових пояснень ОСОБА_1 , заяви ОСОБА_3 та його письмових пояснень, письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається наявність конфлікту. Крім того, з доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 направлялись до Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро СМЕ» з метою їх огляду на предмет наявності тілесних ушкоджень. Однак, не дочекавшись результатів огляду було прийняте рішення про припинення подальшої перевірки. Таким чином, додані документи підтверджують правдивість повідомлень ОСОБА_1 та спростовують правомірність прийняття рішення про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою підсистеми "Електронний суд" та шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 29.12.2024 серії ГБВ № 712890 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Зі змісту постанови вбачається, що позивач, 29.12.2024 близько 16 год. 30 хв. здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме : зателефонувала на спецлінію 102 повідомила про те, що їй нанесено тілесні ушкодження, хоча насправді цього факту не було та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП (а.с.16).
За висновком травматолога від 30.12.2024 ОСОБА_1 встановлено забій і садна м`яких тканин с/н/з обох плечей (а.с.17).
Не погодившись із постановою серії ГБВ № 712890 від 29.12.2024, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з протиправності постанови по справі про адміністративне правопорушення від 29.12.2024 року серії ГБВ № 712890 та наявності підстав для її скасування, оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, що є порушенням вимог статті 251 КУпАП.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII).
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за № 724/716/16-а.
Згідно із частиною 1 та 2 статті 13 Закону № 580-VIII систему поліції складають:
1) центральний орган управління поліції;
2) територіальні органи поліції.
До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.
Колегією суддів встановлено, що Головне управління Національної поліції у Сумській області є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення діяльності.
У свою чергу, Сумське районне управління Головного управління Національної поліції у Сумській області є районним територіальним підрозділом та входить до структури Головного управління Національної поліції в Сумській області.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем, в якості відповідачів визначено, зокрема, інспектора поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Дубровського Станіслава, а також Сумське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.
З цього приводу слід зазначити, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення інспектори чи управління, які є структурними підрозділами відповідного органу, діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, а саме ГУНП в Сумській області.
Відповідно до частини 3 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 43 КАС України ані інспектор, ані Сумський РУП ГУНП в Сумській області, не є окремими юридичними особами, отже, не мають адміністративної процесуальної правосуб`єктності, а тому не можуть виступати відповідачами по цій справі.
Натомість, належним відповідачем, рішення якого оскаржує позивач, у даній справі має бути ГУНП в Сумській області, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, проте, останній не був визначений позивачем, як відповідач у цій адміністративній справі, та не залучений судом першої інстанції в якості співвідповідача.
Таким чином, позивачем, заявлено позов до неналежного відповідача, а судом першої інстанції, в свою чергу, залишено вказане поза увагою за результатами прийняття позовної заяви до розгляду.
З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
За змістом частини 3 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина 4 статті 48 КАС України).
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
Колегія суддів зауважує, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вказує відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.
За правилами частини 7 статті 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.
Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.
Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права, зокрема, була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.
Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє фізична особа, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.
Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).
З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального закону, вирішуючи спір неналежно з`ясував відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі саме належного відповідача чи співвідповідача.
У зв`язку з чим, враховуючи відсутність у суду апеляційної повноважень на здійснення дій щодо заміни відповідача на належного або залучення в якості співвідповідача на стадії апеляційного перегляду справи, що унеможливлює дослідження таких обставин під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, звернених до інспектора поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Дубровського Станіслава та Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене та те, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення не запропоновано сторонам здійснити заміну неналежного відповідача на належного, або залучити співвідповідача, що в свою чергу, взагалі унеможливило позивачу захистити свої права у судовому порядку, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2024 по справі № 591/226/25 слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу його право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача.
При цьому, слід звернути увагу апелянта на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про відсутність порушеного права позивача у спірних відносинах або про пропуск позивачем строку звернення до суду у разі звернення з адміністративним позовом до належного відповідача.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області - задовольнити.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.06.2025 по справі № 591/226/25 - скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Дубровського Станіслава, Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.В. П`янова