ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 червня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 730/2/25
Головуючий у першій інстанції - Луговець О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1127/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів - Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року (проголошено о 10:48, повний текст складено 15.04.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

                                       У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на її користь 219 600 грн моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 05.12.2023 близько 17 год ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 103км+600м автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ, в напрямку с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, неподалік с. Шаповалівка Ніжинського району Чернігівської області, здійснив наїзд на велосипедиста (сина позивачки) ОСОБА_3 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 
Зазначала, що за фактом ДТП 05.12.2023 було відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України, яке постановою слідчого від 30.12.2023 закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, що не звільняє відповідача як володільця джерела підвищеної небезпеки від відповідальності за завдану їй шкоду.
На момент даної ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС», яке 13.03.2024 виплатило позивачці страхове відшкодування в розмірі 123 900 грн, з яких: 80 400 грн - у рахунок відшкодування моральної шкоди, 43 500 грн - у рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілого, понесені ОСОБА_4 . Крім того, станом на дату подання даного позову, ПрАТ «СГ «ТАС» виконало в повному обсязі заочне рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.07.2024 (справа №730/666/24), яким стягнуто на користь позивачки страхове відшкодування в сумі 194 500 грн.
Указувала, що сума відшкодування моральної шкоди, яку здійснив страховик, є значно меншою ніж та фактична, яку було їй завдано. Уважала, що мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті становить 300 000 грн.  
Наголошувала, що саме володільці джерел підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, 1187 ЦК України, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди. 
В обґрунтування суми заподіяної їй моральної шкоди посилалася на те, що вона втратила сина, близьку їй людину, яка було її опорою та підтримкою, що повністю зруйнувало її нормальне життя. Загибель сина спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Вона була близька зі своїм сином, оскільки постійно проживали разом та постійно спілкувалися, син матеріально допомагав їй, утримував її. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі. Після смерті сина вона позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблого. Смерть сина змінила її життя в усіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки. 

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15  квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. 
У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 250 грн судового збору.

Додатковим рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лабика Руслана Романовича про стягнення судових витрат - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 250 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є завищеним, суперечить принципам розумності та справедливості, є надмірним тягарем для відповідача та не кореспондує з глибиною та силою страждань, яких зазнала
ОСОБА_1 .
Заявник зазначає, що у його діях відсутній склад цивільного правопорушення, а саме відсутні протиправні дії як учасника ДТП від 05.11.2023, а також причинно-наслідковий зв`язок між його діями та ДПТ та, як наслідок, зі шкодою. Натомість як дії велосипедиста ОСОБА_3 не відповідають вимогам п. 6.2., 6.6. (а), 11.14 та 19.1 (б) Правил дорожнього руху України, а також з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП від 05.11.2023, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 30.12.2023.
Стверджує, що смерть потерпілого ОСОБА_3 настала внаслідок непереборної обставини та його умисної поведінки, а тому наявні законні підстави для застосування до спірних правовідносин положення
ч. 5 ст. 1187 ЦК України.
Наголошує, що він відвідав матір загиблого з метою висловлення їй свого співчуття та відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю сина та задовольнив потреби потерпілої сторони у повному обсязі, про що свідчить відсутність будь-яких претензій та вимог протягом тривалого періоду часу.
Звертає увагу суду на те, що позивач у своїх поясненнях не навела будь-якого обґрунтування моральних страждань, їх тривалості та глибини, не обґрунтувала розмір моральної шкоди та не надала будь-яких доказів того, що їй спричинена моральна шкода саме у розмірі 219 600 грн.
Посилається на те, що районним судом при визначенні розміру морального відшкодування не враховано його матеріальний та сімейний стан, а саме того, що на його утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_5 , 2011 р. н., дружина ОСОБА_6 , матір ОСОБА_7 , 1946 р. н., яка має інвалідність першої підгрупи «Б» довічно, також він матеріально допомагає тещі ОСОБА_8 . Він працює та проживає разом із сім`єю у місті Києві, у власності житла не має, а тому вимушений вже понад 20 років орендувати квартиру у м. Києві, що суттєво впливає на матеріальний стан його сім`ї та величину щомісячних витрат.
Зазначає, що позивачка окрім сина, має ще доньку ОСОБА_9 , що
однозначно впливає на ступінь, глибину та тривалість переживань матері.
Загиблий ОСОБА_3 не був працевлаштований, мав погану звичку - вживав алкоголь.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Северин Я.В., яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лабика Р.Р., який просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів, що шкоди позивачці було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому він має нести цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду як володілець джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.
З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01.02.1972 (а.с. 19 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 17 години ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO NEXIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 103км+600м автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ, у напрямку с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, неподалік с. Шаповалівка Ніжинського району Чернігівської області, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який рухався по центру смуги руху в попутному напрямку з автомобілем. В результаті ДТП ОСОБА_3 від отриманих травм загинув на місці пригоди.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №92 від 06.11.2023 та довідки про причину смерті №92 від 06.11.2023, смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 на 103 км + 600м, автодорога Кіпті-Глухів-Бачівськ, неподалік с. Шепетівка. Причина смерті: множинні травми з переломами та ураження внутрішніх органів (а.с. 18).
За даним фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Чернігівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023270000000303 про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України.
Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівській області Євтушенка В.М. від 30.12.2023 кримінальне провадження за №12023270000000303 від 05.11.2023 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) (а.с. 14-16).
У даній постанові слідчого зазначено, що при проведенні судово-токсикологічного дослідження  крові, сечі та жовчі трупа ОСОБА_3 у останнього було виявлено етиловий спирт в крові 2,5 г/л, а в сечі 2,8 г/л, що стосовно до живих осіб на момент настання смерті може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння.
На момент ДТП ІНФОРМАЦІЯ_1 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за полісом № АТ 3483894, зі строком дії з 31.12.2022 по 30.12.2023 включно.  Полісом встановлено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн; розмір  франшизи - 1 600 грн (а.с. 26).
08.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до АТ «СГ «ТАС» (приватне) з повідомленням про ДТП та з заявами на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою - 80 400 грн та втратою годувальника (для батьків) - 196 100 грн (а.с. 27, 27 зворот, 28 зворот).
08.01.2024 ОСОБА_4 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на поховання - 43 500 грн (а.с. 28).
Заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.07.2024 (справа №730/666/24), яке набрало законної сили, стягнуто з ПрАТ  «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1 200 ЦК України, страхове відшкодування в сумі 194 500 грн (а.с.29-33).
Указаним судовим рішенням встановлено, що ПрАТ  «СГ «ТАС» за платіжним дорученням №17341 від 13.03.2024 страхове відшкодування в розмірі 80 400 грн (відшкодування моральної шкоди) перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 , що не оспорюється сторонами.

На підтвердження заявленого розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 надано: 
- копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , згідно якого вона є пенсіонером за віком (а.с. 21 зворот);
- копію довідки Миколаївського старостинського округу Борзнянської міської ради Чернігівської області від 11.12.2023 №200 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була на утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22 зворот);
- копію довідки КНП «Борзнянська міська лікарня» Борзнянської міської ради від 21.03.2024 №267, відповідно до якої ОСОБА_1 зверталася за медичною допомогою до лікаря-офтальмолога 26.05.2021, 20.09.2021, 26.10.2021 та лікаря-кардіолога 19.10.2021. У ОСОБА_1 наявні хронічні хвороби: ІХС, гіпертонічна хвороба, начальна стареча катаракта. Про сторонню допомогу потрібно проходження комісії та рішення ЛКК, яке на даний час відсутнє (а.с. 22).
Відповідно до копії довідки Миколаївського старостинського округу Борзнянської міської ради Чернігівської області від 07.02.2025 №21 крім померлого сина - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 має доньку - ОСОБА_10 , яка проживає в с. Пінчуки, Білоцерківського району Кивської області (а.с.105 зворот).

На підтвердження матеріального та сімейного стану ОСОБА_2 надано: 
- копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 21.07.2007, з якого вбачається, що 21.07.2007 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 (а.с. 71);
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_5 виданого 03.08.2011, відповідно до якого він є батьком дитини (а.с. 72);
- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.02.2025 відповідно до якої, інформація про майно ОСОБА_2 відсутня (а.с. 73);
- копію довідки-характеристики за підписом старости сіл Тростинка та Шевченківка виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 05.12.2023 №232-13/09.01-22, відповідно до якої ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 . Закінчив Тростинську школу на відмінно. Проявив себе як активний, здібний, має лідерські завдатки. Виховує дочку. Хороший сім`янин. Користується заслуженим авторитетом серед жителів села Тростинка, товариський, неконфліктний, з сусідами має дружні відносини (а.с. 74);
- копію характеристики з місця роботи ТОВ «ТАС ЕВОТЕК», в якій зазначено, що ОСОБА_2 працює в компанії з 18.12.2020. Одружений, має доньку. Працює зварювальником пластмас дільниці виготовлення пакетів, на підприємстві, де виконує наступні обов`язки: виробництво високоякісної продукції; брав участь в розробці та впровадженні нових видів упаковки; контроль за роботою автоматизованих ліній; запускав та контролював замовлення, які потребували особливих навичок (процес друку). Працює старанно та відповідально підходить до виконання завдань. Не порушував правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору. Гідно виконував всі обов`язки своєї посадової інструкції, займаній посаді відповідає (а.с. 75);
- витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», згідно з яким станом на 23.01.2025 ОСОБА_2 є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні, відомості про розшук відсутні (а.с. 76);
- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 08.04.2025, відповідно до яких дохід ОСОБА_2 з січня 2024 року по грудень 2024 року становить 665 887,67 грн (а.с. 144).

Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема є, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. 
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Пункт 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
За змістом ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п.1 ч.1 ст. 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
Отже, у деліктних правовідносинах за участю джерела підвищеної небезпеки з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 , оцінивши розмір  відшкодування моральної шкоди, завданою їй смертю сина, у грошовому еквіваленті  в 300 000 грн, посилаючись на ст. 1194 ЦК України, просила стягнути на її користь решту суми моральної шкоди за мінусом частки, яка була відшкодована за рахунок АТ «СГ «ТАС» (приватне) у сумі 80 400 грн. 
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, районний суд вважав, що розумним, справедливим, виваженим і співмірним грошовим відшкодуванням позивачці моральної шкоди за рахунок відповідача буде сума в 125 000 грн, яка відповідатиме балансу інтересів обох сторін.
Проте, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди та вважає, що він підлягає зменшенню.

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.
Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно із ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
При визначенні розміру моральної шкоди судова колегія враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини, майновий та сімейний стан відповідача, глибину та тривалість моральних страждань позивачки, яких вона зазнала внаслідок смерті її сина, характер та тривалість її немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні судово-токсикологічного дослідження крові, сечі та жовчі трупа ОСОБА_3 у останнього було виявлено етиловий спирт у крові 2,5 г/л, а в сечі 2,8 г/л, що стосовно до живих осіб, на момент настання смерті може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. 
Колегія суддів бере до уваги той факт, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок його грубої необережності, а саме перебування потерпілого на автомобільній дорозі у стані сильного алкогольного сп`яніння, керування у темну пору доби велосипедом, не обладнаним світлоповертачами, руху по дорозі ближче до центру проїзної частини,  що відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру шкоди.
Апеляційний суд зважує на майновий та сімейний стан відповідача, який має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , середньомісячний нарахований заробіток близько 55 000 грн, відсутність у власності нерухомого майна, добровільне надання матеріальної допомоги матері загиблого.
З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що з врахуванням вимог розумності і справедливості, достатнім розміром відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди буде 130 400 грн. Зважаючи на те, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) виплачено страхове відшкодування у розмірі 80 400 грн, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між визначеним судом фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, виплаченим АТ «СГ «ТАС» (приватне), що становить 50 000 грн (130 400 грн - 80 400 грн).
У зв`язку з викладеним, рішення суду першої інстанції в частині визначеної до відшкодування суми моральної шкоди підлягає зміні шляхом її зменшення зі 125 000 грн до 50 000 грн (130 400 грн - 80 400 грн).

Твердження сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 не надала доказів на обґрунтування розміру спричиненої моральної шкоди не беруться до уваги колегією суддів, оскільки смерть сина безумовно завдала їй душевних страждань через втрату близької людини і змінило її життя. При цьому, відновити становище у житті позивача, яке існувало до смерті сина, неможливо.
Моральну шкоду неможливо відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується фізичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.
Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, а також про те, що смерть потерпілого ОСОБА_3 настала внаслідок непереборної обставини та його умисної поведінки, а тому наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положення
ч. 5 ст. 1187 ЦК України, не беруться колегією судів до уваги зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ПрАТ «СК «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Спірним питанням у цій справі було встановлення наявності у ОСОБА_1 права на отримання страхової виплати, пов`язаної зі смертю потерпілого ( ОСОБА_3 ), що настала внаслідок ДТП ІНФОРМАЦІЯ_1 за участі забезпеченого транспортного засобу «DAEWOO NEXIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .
Заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.07.2024 (справа №730/666/24), яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПрАТ  «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1 200 ЦК України, страхове відшкодування в сумі 194 500 грн. 
Указаним судовим рішенням підтверджено наявність у діях відповідача ОСОБА_2 складу цивільного правопорушення, що стало підставою для застосування норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 .
Також судовим рішенням  встановлено, що відповідач усупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України, ч. 5 ст. 1187 ЦК України не довів, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (а.с. 29-33).

Частиною 1 ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 50 000 грн, що становить 22,77% (50 000 грн / 219 600 грн х 100%)  від оскаржуваної суми моральної шкоди, стягнута з ОСОБА_2 на користь держави сума судового збору за розгляд справи судом першої інстанції підлягає зменшенню з 1 250 грн до 500,03 грн (2 196 грн х 22,77%).
Ураховуючи, що позивачка ОСОБА_1 є звільненою від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково на 60% ((125 000 грн - 50 000 грн) / 125 000 грн х 100%), рішення суду змінено, то судовий збір, який слід компенсувати відповідачу за рахунок держави за подання апеляційної скарги складає 1 125 грн (1 875 грн х 60%).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,                                                   
                                             У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року в частині визначених до відшкодування з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та на користь держави суми судового збору - змінити,  зменшивши  суму моральної шкоди  з  125 000 грн до 50 000 грн,  суму судового збору з 1 250 грн до 500,03 грн.
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір за апеляційний розгляд справи в розмірі 1 125 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Головуюча                                                                      О.Є. Мамонова

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                        О.І. Онищенко