УХВАЛА
 
20 червня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 761/17176/22
 
провадження № 61-5977ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень 
про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень 
про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернуто особі, яка її подавала.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Предко В. О., діючої в інтересах ОСОБА_1 , задоволено.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року скасовано, справу передано до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного інституту стратегічних досліджень на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва 
від 14 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним і скасування наказу 
про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку 
за час вимушеного прогулу (провадження № 61-2430ск23).
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного інституту стратегічних досліджень на постанову Київського апеляційного суду 
від 23 січня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 
до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (провадження № 61-2430ск23).
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ від 22 липня 2022 року № 95-к 
про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Національного інституту стратегічних досліджень.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Національного інституту стратегічних досліджень з 25 липня 2022 року.
Стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь 
ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 571 980,80 грн.
Стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень в дохід держави судовий збір у розмірі 5 719,80 грн.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів, допущено до негайного виконання.
 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 
2023 року заяву представника ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 
до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним 
і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стягнуто з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 57 000 грн. 
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року виправлено описки в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва 
від 30 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме її резолютивну частину викладено наступним чином:
«Виправити описку у резолютивній частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2023 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, де замість:
«Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 571 980 грн. 80 коп.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) в дохід держави судовий збір у розмірі 
5719 грн. 80 коп», зазначити:
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 422 898 грн. 66 коп.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) в дохід держави судовий збір у розмірі 4228 грн. 98 коп»
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року виправлено описку в мотивувальних частинах рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023, ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року, де зазначити, що період вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 444 дні, замість 318 днів.
Виправлено описку в резолютивній частині ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023, де замість:
«Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 422 898 грн. 66 коп.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) в дохід держави судовий збір у розмірі 4228 грн. 98 коп»
зазначити:
«Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 590 462 грн. 28 коп.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 7-а, код ЄДРПОУ 14282798) в дохід держави судовий збір у розмірі 5904 грн. 62 коп»
 
Постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 
2025 року апеляційну скаргу Національного інституту стратегічних досліджень задоволено частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутого 
з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 
з 590 462,28 грн до 582 606,04 грн.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 
2023 року змінено, зменшено розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з Національного інституту стратегічних досліджень на користь
ОСОБА_1 , з 57 000 грн до 30 000 грн. 
В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року залишено без змін.
 
У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Національного інституту стратегічних досліджень 
на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків.
У наданий суддею Касаційного цивільного суду строк заявник усунув недоліки касаційної скарги.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій                статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої                                                   статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу                        в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права 
без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 28 серпня 2024 року у справі № 641/1334/23 , що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Водночас заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зазначає постанову Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, в якій, на його думку, викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних рішеннях.
Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання                                   у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду України, у якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду), не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження та у цій частині не може братися до уваги.
 
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
 
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі                                            і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої                           статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, та необхідність перевірки доводів заявника касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Крім того, у касаційній скарзі порушено питання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, з посиланням на те, що виконання оскаржуваного судового рішення передбачає стягнення середнього заробітку, витрат на правничу допомогу, а також судового збору. 
 
Зважаючи на те, що у трудових спорах поворот виконання рішення не допускається, то повернути стягнуті грошові кошти у випадку задоволення касаційної скарги буде неможливо і потребуватиме додаткових зусиль.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно із частиною другою статті 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
 
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Наведені у клопотанні доводи є мотивованими, дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду 
від 03 квітня 2025 року, а тому, ураховуючи предмет спору, з метою забезпечення балансу прав та законних інтересів сторін, клопотання слід задовольнити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Національного інституту стратегічних досліджень на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 03 квітня 2025 року.
 
Витребувати із Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу                                        № 761/17176/22.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 21 липня 2025 року. 
 
Роз`яснити учасникам справи, які відповідно до частини шостої                                                    статті 14 ЦПК України зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрували його, що вони мають обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомитися із копією касаційної скарги та доданих документів, що подані у цій справі, виключно через Єдину судову                             інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль),                         що забезпечує обмін документами.
 
Клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду 
від 03 квітня 2025 року задовольнити.
 
Зупинити виконання постанови Київського апеляційного суду від 03 квітня 
2025 року до закінчення касаційного провадження. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець
 
І. Ю. Гулейков
 
Д. Д. Луспеник