УХВАЛА
03 липня 2025 року
м. Київ
справа № 752/501/20
провадження № 61-7865ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хоменко Ірини Петрівни, на рішення Голосіївського районного суду 
м. Києва від 26 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 квітня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_2 , яка діє 
в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення батьківства, 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , звернулася до суду із вищевказаним позовом до  ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України 
у м. Києві, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, в якому просила суд встановити, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Києва.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2025 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хоменко І. П., задоволено частково.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року у частині задоволення позову скасовано.
Ухвалено у цій частині нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , відмовлено.
У червні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Хоменко І. П., 
шляхом формування документа у системі «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду 
м. Києва від 26 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 квітня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у клопотанні доданому до касаційної скарги, заявник просить його поновити, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Київського апеляційного суду від 29 квітня 
2025 року було складено 29 травня 2025 року та отримано 02 червня 2025 року 
на підтвердження зазначеного, надає належні докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Ураховуючи наведені заявником обставини, а також те, що за інформацією, яка міститься на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст постанови Київського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року було зареєстровано 30 травня 2025 року, а оприлюднено 02 червня 2025 року, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду 
та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки 
у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України 
до касаційної скарги додано документ, що підтверджує сплату судового збору 
не у повному розмірі передбаченим Законом України «Про судовий збір».
До касаційної скарги додано докази на підтвердження сплати судового збору 
у розмірі 768,40 грн.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, 
що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні 
до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 921,00 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн).
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви 
і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За оскарження судових рішень у частині вирішення позовної вимоги немайнового характеру судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1 229,44 грн (1 921,00 х 0,4 х 200% х 0,8).
Таким чином, з урахуванням вже сплаченого судового збору, заявникові необхідно доплатити судовий збір у розмірі 461,04 грн (1 229,44 грн - 768,40 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку 
і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
3. Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 
2020 року у справі № 904/3807/19.
Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці 
у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі 
№ 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 2/1712/783/2011, 
від 26 червня 2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 у справі 
№ 522/2732/16-ц).
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Хоменко І. П., в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Крім того, зі змісту касаційної скарги убачається, що підставою касаційного оскарження судового рішення заявник також зазначає, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Отже, посилаючись на вказану вище підстави касаційного оскарження, заявник не виконав умови пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 
ЦПК України заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу із чітким зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 389 цього Кодексу, на виконання умов пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, а також надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
У разі подання уточненої касаційної скарги шляхом формування документа 
у системі «Електронний суд» заявникові також необхідно надати суду докази надсилання уточненої касаційної скарги на адреси інших учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України уразі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката 
Хоменко Ірини Петрівни, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату 
Хоменко Ірині Петрівні, строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хоменко Ірини Петрівни, на рішення Голосіївського районного суду 
м. Києва від 26 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 29 квітня 2025 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            Д. Д. Луспеник