ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4689/25 Справа № 191/5355/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року                               Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року (головуючий суддя Твердохліб А. В., повний текст рішення складений 11 лютого 2025 року) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 26.02.2024 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Стар Файненс Груп», укладено кредитний договір №28488-02/2024. Правонаступником кредитора з 24.06.2024 року є ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів". Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24062024 від 24.06.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21050 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 6100 грн.; сума заборгованості за відсотками – 14950 грн. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.06.2024 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
Також, 04 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №02288-12/2020, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, реквізити та підпис сторін.
Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Також, п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового 
кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
11.08.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Згідно п. 1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи, суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно п. 1.2 Договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до Реєстру боржників №1 від 11.08.2021 року до Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10460,1 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7460.1 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Згідно п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платника податків, №кредитного договору.
Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.08.2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_3 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 02288-12/2020 в розмірі 10460,10 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7460.1 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Просив суд стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості: за Кредитним договором №28488-02/2024 від 26.02.2024 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Стар Файненс Груп», в сумі 21050 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 6100 грн.; сума заборгованості за відсотками – 14950 грн. 
за кредитним договором №02288-12/2020 від 04 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_4 , в сумі 10460,10грн., з яких:  3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;7460,10 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №02288-12/2020 від 04 грудня 2020 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_2 , в сумі 8940 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5940 грн. – сума заборгованості за відсотками;
кредитним договором №28488-02/2024 від 26.02.2024 року, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_2 , в сумі 21050 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 6100 грн.; сума заборгованості за відсотками – 14950 грн.; та судові витрати по справі, а саме: 2881,92 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що долучені до позовної заяви докази, не підтверджують факту переходу права вимоги за кредитним договором №№28488-02/2024 від 26.02.2024 від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не доведено і розмір заборгованості, позовні вимоги не підлягають задоволення, а розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові і який досліджувався судом першої інстанції, не є первинним документом, який підтверджує користування кредитом, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості.
Зазначає, щодо другого питання стосовно стягнення заборгованості у розмірі 10 460,00 грн., до позовної заяви також не надано доказів виконання фактором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошового зобов`язання, а саме перерахування ціни продажу за договором на рахунок Товариства відповідно до пункту 3.4, 3.5, 3,6 та які б свідчили про законність вимог позивача відносно відповідача.
Крім того, між ТОВ «Фінансова компанія Інвестум» та позивачем 11.08.2021 року укладено договір факторингу, що свідчить про обізнаність останнього у виникненні у нього певних прав, та у випадку наділення себе правами та обов`язками кредитора для стягнення з відповідача суми заборгованості повинен був звернутись з позовом до суду про стягнення заборгованості не пізніше 11.08.2024 року, а звернувся через 3 роки 3 місяці, що в свою чергу є прямим порушенням законним приписам Цивільного кодексу України.
Тому, враховуючи факт, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, оскільки, долучені до позовної заяви докази, не підтверджують факту переходу права вимоги за кредитним договором №02288-12/2020 від 04.12.2024 року від ТОВ «Фінансова компанія Інвестум» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не доведено і розмір заборгованості, пропущено строк позовної давності та не доведено підстави такого пропуску позовні вимоги не підлягають задоволення
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 31510,10 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін. 
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом  першої  інстанції  встановлено, що04.12.2020 року між ТОВ «ФК» Інвеструм» та ОСОБА_3 укладено договір про надання фінансового кредиту №02288-12/2020, за яким ТОВ «ФК» Інвеструм» надав ОСОБА_3 кредит в сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надавався строком на 30 днів, тобто до 02.01.2021 року. Строк його дії почався з моменту його укладення. За користування кредитом клієнт мав сплатити товариству 803,0000000000001% річних від суми кредиту в розрахунку 2,20% на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Датою укладення цього договору визначено дату перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Сторонами визначено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору, та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. 
11 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», згідно договору факторингу №11082021, в тому числі до боржника ОСОБА_3 , відповідно до витягу з реєстру боржників №1, за період з 11.08.2021 року по 30.09.2024 року в сумі 10460,10 грн., з яких:  3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;7460.1 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Крім того, 26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_3 укладено договір про надання фінансового кредиту №28488-02/2024, а також підписано паспорт споживчого кредиту, за якими ОСОБА_3 отримала від ТОВ «Стар Файненс Груп» на власні потреби фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті у сумі 6100 грн., строком на 100 днів, з датою погашення 04.06.2024 року (п.1.2), на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язалась повернути кредит та сплатити за користування ним проценти за фіксованою ставкою 2,5% в день, в межах строку кредиту, вказаного у п. 1.2. договору. За п. 7.1. сторонами визначено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.2 цього договору. 
24.06.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24062024, за яким останній набув право вимоги до боржників первісного кредитора, в тому числі до відповідача станом на 30.09.2024 року в сумі 21050 грн., з яких:сума заборгованості за основною сумою боргу – 6100 грн.; сума заборгованості за відсотками – 14950 грн., які підтверджені належними доказами у справі.
Згідно наданої суду копії Свідоцтва про шлюб від 11 травня 2022 року, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої  інстанції  виходив  із  того,  щопозовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам за кредитним договором №02288-12/2020 від 04.12.2020 року підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 5940 грн., а не в сумі 7460 грн. 10 коп., як заявлено позивачем. Щодо договору про надання фінансового кредиту №28488-02/2024 від 26.02.2024 року, судом не встановлено порушення нарахування відсотків, пред`явлених позивачем до стягнення з відповідача. Викладені обставини є встановленими судом під час розгляду справи, на підставі належним чином завірених документів, наданих позивачем, спростовують заперечення відповідача, які є направленими на уникнення відповідальності за взятими грошовими зобов`язаннями.
Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
За змістом ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Стаття 639 ЦК України регламентує, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до часини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Встановивши факт укладення позивачем кредитних договорів а саме:  04 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестум» та  ОСОБА_3  було укладено кредитний договір № 02288-12/2020; 26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №28488-02/2024, а також факт отримання відповідачем коштів за договорами кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаних договорів та у строки визначені сторонами, те, що розрахунки суми заборгованості відповідають умовам кредитних договорів, докази зворотного в матеріалах справи відсутні.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що строк дії договору про надання фінансового кредиту №02288-12/2020 від 04.12.2020 року почався з дня його укладення і закінчився через 30 днів, тобто 02.01.2021 року, однак кредитор має право нараховувати проценти за п. 1.3, за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору, тобто з 04.12.2021 року до 03.03.2022 року. Розмір заборгованості за відсотками за договором про надання фінансового кредиту №02288-12/2020 від 04.12.2020 року становить 5940 грн. з розрахунку 3000 грн /100*2,20*90 днів = 5940 грн.
Після 03.03.2022 року відсутнє право на нарахування відсотків за користування кредитним коштами по кредитному договору №02288-12/2020 від 04.12.2020 року.
Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказані розрахунки суми боргу, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору.
Таким чином, з договорів кредиту, підписаних електронним підписом ОСОБА_2 вбачається, що відповідачка була ознайомлена з умовами договорів, в тому числі і з розміром відсоткової ставки.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попередніх кредиторів. 
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Доводи скаржника щодо відсутності у позивача права вимоги відхиляються апеляційним судом, оскільки статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. 
Доказів на підтвердження визнання у встановленому законом порядку недійсності цього правочину або його розірвання матеріали справи не містять, відтак відсутні підстави уважати про недоведеність права вимоги новим кредитором.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у цій справі у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку давності звернення до суду з вимогами, пред`явленими до неї, є безпідставними, з цього приводу суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування п.п.12,19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Колегія суддів прийшла до висновку що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 31510,10 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст.368, 369, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: