ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 червня 2025 року
м. Київ
справа № 990/99/25
провадження № 11-174заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Губської О. А.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.
розглянула в порядку письмового провадження за наявними матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2025 року (судді Бившева Л. І., Хохуляк В. В., Гончарова І. А., Юрченко В. П., Олендер І. Я.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України, від імені якої виступають Президент України Зеленський Володимир Олександрович, Міністерство охорони здоров`я України, третя особа - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування наведених у позовній заяві вимог
1.                  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до держави України, від імені якої виступають Президент України Зеленський В. О., Міністерство охорони здоров`я України, третя особа - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
2.                 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 24 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернув позивачу на підставі пункту 6 частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Судове рішення мотивовано тим, що у позовній заяві ОСОБА_1 об`єднав кілька вимог до різних суб`єктів владних повноважень. Одні з цих вимог стосуються Президента України, а відтак за правилами виключної підсудності належать до компетенції Верховного Суду як суду першої інстанції, тоді як інші вимоги - до Міністерства охорони здоров`я України не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції. Тобто позивач у позовній заяві об`єднав вимоги, які підсудні різним судам, що відповідно до правил частини п`ятої статті 172 КАС України є проявом порушення правил об`єднання позовних вимог.
Короткий зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі
3.                 Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким направити справу до суду Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для продовження її розгляду зі стадії відкриття провадження.
4.                 Позивач зазначає, що суд першої інстанції повернув позовну заяву та залишив її без розгляду, посилаючись на формальні підстави, і не вказав, кому підсудна справа, чим порушив його фундаментальне право на судовий захист. На думку скаржника, справа відповідно до статті 266 КАС України підсудна саме Верховному Суду. Він також вважає, що суд мав би залишити його позов без руху та надати час, щоб він направив заяву про усунення недоліків, а не повертати позов, не з`ясувавши всіх обставин справи.
5.                 Позивач наголошує, що суд не з`ясував дійсних вимог позову, суть якого полягала у визначенні належного суб`єкта звернення до Конституційного Суду України та визнанні протиправною бездіяльності Президента.
6.                 Позивач звертає увагу на те, що суд першої інстанції проігнорував заявлене у позовній заяві клопотання про призначення йому адвоката в порядку безоплатної правничої допомоги, враховуючи його статус особи з інвалідністю та складність справи, і не забезпечив його такою допомогою. Разом з тим, на переконання позивача, якби йому було надано адвоката, можливі формальні недоліки позову (щодо визначення відповідача чи формулювання вимог) могли б бути усунуті, а тому позивач вважає, що, відмовляючи у розгляді без надання допомоги, суд поставив його у завідомо нерівне становище.
Рух апеляційної скарги
7.                 Велика Палата Верховного Суду (далі - Велика Палата) ухвалою від 16 квітня 2025 року відкрила апеляційне провадження у цій справі, а ухвалою від 18 червня 2025 року призначила розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на 26 червня 2025 року.
Позиція інших учасників справи 
8.                 Відзиви від інших учасників справи на апеляційну скаргу позивача не надходили, що не перешкоджає розгляду справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2025 року
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
9.                  Велика Палата заслухала суддю-доповідача, перевірила рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не виявила порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до ухвалення незаконного судового рішення, та виснувала, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
10.             Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
11.             Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
12.             За частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
13.             Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
14.             Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
15.             Адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ (пункт 3 частини першої статті 4 КАС України).
16.             За пунктом 5 цієї частини статті як адміністративне судочинство розуміють діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.
17.             Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
18.             За приписами частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
19.             Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
20.             Визначений частиною четвертою статті 22 КАС України перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, є вичерпним.
21.             Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності КМУ визначені у статті 266 КАС України. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо: законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України (пункт 1 частини першої); законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (пункт 2 частини першої).
22.             Згідно із частинами першою, другою статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо пов`язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один із цих судів за вибором позивача.
23.             Положенням цієї процесуальної норми кореспондують правила частини першої статті 172 КАС України про те, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
24.             Водночас у цій статті (в частинах четвертій - шостій) встановлено заборони об`єднувати в одне провадження кілька вимог, щодо яких закон визначає особливості порядку їх розгляду. Зокрема, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (частина четверта цієї статті), а також щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (частина п`ята цієї статті).
25.             Поряд з тим закон установлює умову, за якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або кілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства і розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, буде продовжувати здійснювати суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог (частина шоста статті 172 КАС України).
26.             Нормами КАС України імперативно врегульовано підсудність адміністративних справ з визначенням категорій справ, які підлягають розгляду Верховним Судом як судом першої інстанції та не підлягають розгляду іншими адміністративними судами в разі об`єднання у позові вимог, які хоч і пов`язані між собою, але їх розгляд віднесено до підсудності іншого адміністративного суду як суду першої інстанції.
27.             Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
28.              Зі змісту позовної заяви випливає, що ОСОБА_1 об`єднав кілька вимог до різних суб`єктів владних повноважень. Одні з цих вимог - до Президента України, а отже, за правилами виключної підсудності ці вимоги належать до компетенції Верховного Суду як суду першої інстанції, поза тим як інші його вимоги, звернуті до  Міністерства охорони здоров`я, не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції. 
29.             Об`єднані у цій позовній заяві вимоги підсудні різним судам, у зв`язку із чим мають розглядатися різними судами, що буде відповідати завданню адміністративного судочинства та порядку, встановленому КАС України.
30.             Отже, Велика Палата вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правничих підстав для повернення цієї позовної заяви позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, позаяк позивач об`єднав в одне провадження кілька вимог, що підсудні різним судам, і нема законних підстав для їхнього роз`єднання в окремі провадження таким чином, щоб після роз`єднання Верховний Суд як суд першої інстанції міг розглядати у самостійному провадженні позовні вимоги до Міністерства охорони здоров`я, які цьому суду за правилами виключної підсудності не підсудні.
31.             Така позиція суду неодноразово висловлювалась Великою Палатою та повністю узгоджується з її правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах від 2 березня 2023 року у справі № 215/3640/22, від 11 липня 2024 року у справі № 990/198/24, від 05 грудня 2024 року у справі № 990/308/24, від 03 квітня 2025 року у справі № 990/26/25, від 10 квітня 2025 року у справах № 990/34/25, 990/43/25, 990/52/25.
32.             У відповідь на доводи апелянта про порушення права на судовий захист Велика Палата зазначає, що таке право позивача не порушене, бо повернення позову не позбавляє права на повторне звернення до суду з урахуванням тих обставин, які стали підставою для повернення позову. 
33.             Інші доводи та міркування позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо повернення його позовної заяви, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
34.             Щодо клопотання позивача зобов'язати Верховний Суд надати йому безоплатну правову допомогу для представництва його інтересів в суді, Велика Палата зазначає, що призначення судом правозахисника позивачу в адміністративній справі, не передбачено.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
35.             Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
36.             На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
37.             Велика Палата вважає, що суд першої інстанції ухвалу від 24 березня 2025 року у справі № 990/99/25 постановив з дотриманням норм процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків цього суду, а отже підстав для скасування оскарженої ухвали немає.
Висновки щодо розподілу судових витрат
38.             Згідно із частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
39.             Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 266, 311, 312, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2025 року у справі № 990/99/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                         О. А. Губська
Судді:                                     О. О. Банасько                                              С. Ю. Мартєв
О. Л. Булейко                                                К. М. Пільков
І. А. Воробйова                                             Н. С. Стефанів
Л. Ю. Кишакевич                                         Т. Г. Стрелець
В. В. Король                                                  О. В. Ступак
С. І. Кравченко                                             І. В. Ткач
О. В. Кривенда                                             Є. А. Усенко
М. В. Мазур                                                  Н. В. Шевцова