ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2025 р. 	Справа № 480/3914/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 (суддя Шевченко І.Г.; м. Суми) по справі № 480/3914/24
за позовом   ОСОБА_1     
до  Військової частини НОМЕР_1                        
про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до  Військової частини НОМЕР_1  (далі - відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просила суд:
1) визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування №б/н без дати з приводу добровільної здачі солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полон,
2) зобов`язати відповідача повторно провести службове розслідування з приводу зникнення солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги вмотивовано тим, що ОСОБА_1 надійшло сповіщення про те, що її син, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-санітар стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 попав в полон. Так, стало відомо, що солдат ОСОБА_2 24.10.2023 року зник безвісті під час штурмових дій противника поблизу н.п. Новодонецьке, Волноваського району, Донецької області. Згодом за результатами проведеного службового розслідування (без номеру та дати) стало відомо, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полон здався добровільно.
Позивач вважає, що відповідачем не було дотримано порядку проведення перевірки, оскільки відсутні достовірні відомості добровільної здачі в полон ОСОБА_2 . Тому позивач не згодна з актом службового розслідування та вважає, що  службове розслідування проведено поверхнево, а фактів того, що ОСОБА_2 добровільно здався в полон в ході службового розслідування встановлено не було.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Акта службового розслідування №б/н без дати з приводу добровільної здачі солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полон у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено (а.с.21-22).
В іншій частині позовну заяву про зобов`язання відповідача повторно провести службове розслідування з приводу зникнення солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.23).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовлено.
Позивач не погодилась з рішенням суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 року по справі № 480/3914/24 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач з вказаним актом службового розслідування та вважає її протиправною з наступних підстав.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не було дотримано порядку проведення службового розслідування, фактів того, що ОСОБА_2 здався в полон добровільно в ході службового розслідування не встановлено, висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях. Позивач вважає, що наданий відповідачем відеозапис, за відсутності дати відео, свідчить про те, що запис зроблений не на позиціях, де потрапив в полон син позивача. Відеозаписи-інтерв`ю інших військовослужбовців, на які посилається відповідач, жодним чином не підтверджують того, що солдат ОСОБА_2 добровільно здався в полон і не можуть бути доказом того, за яких обставин та умов надавались коментарі відеозаписів-інтерв`ю, які вели зйомку державою терористом та які посяглися на територіальну цілісність України.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з таких підстав. 
Судом встановлено, що син позивача - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-санітара другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону. 
Згідно з рапортом командира другого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 командиру Військової частини НОМЕР_2 24.10.2023 поблизу АДРЕСА_1 військовослужбовці другого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , серед яких був ОСОБА_2 ,  виконували бойові завдання по утриманню позицій, де відбувся штурм ворогом позиції, та після чого військовослужбовці зникли безвісти, в т.ч. ОСОБА_2 , у зв`язку з чим по цьому факту просив призначити службове розслідування (а.с.44-45). 
Так, на підставі цього рапорту про факт зникнення безвісти військовослужбовців 24.10.2023 внаслідок штурмовий дій противника, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 "Про призначення службового розслідування" від 25.10.2023 №1974 (з адміністративно-господарської діяльності) визначено провести службове розслідування з метою уточнення причин за умов зникнення безвісти військовослужбовців, серед них, стрільця-санітара другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , а також встановлення ступеня їх вини, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (а.с.42зворот-43).
За результатами проведеного капітаном ОСОБА_4 , службового розслідування, висновки якого зафіксовані в акті службового розслідування від 14.12.2023, солдата ОСОБА_2 визнано вважати таким, що добровільно здався в полон з 24.10.2023 поблизу н.п. Новодонецьке Донецької області доти, доки не буде отримано беззаперечних доказів зворотного (а.с.8-14).
Результати службового розслідування затверджені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування" від 18.12.2023 року № 2573, згідно з п.1 якого солдата ОСОБА_2 наказано вважати таким, що  добровільно здався в полон з 24.10.2023 поблизу н.п. Новодонецьке Донецької області доти, доки не буде отримано беззаперечних доказів зворотного (а.с.38-39).
Позивач, не погоджуючись з тим, що її сина, ОСОБА_2 , визнано таким, що добровільно здався в полон, звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач позовні вимоги обґрунтовує протиправністю акта службового розслідування, який не створює та не припиняє права та обов`язки особи, а лише фіксує певні обставини. Актом індивідуальної дії, що породжує певні права та обов`язки у цьому випадку, є наказ, прийнятим за результатами проведення службового розслідування, у цьому випадку наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування" від 18.12.2023 №2573. Саме при вирішенні спору щодо оскарження рішень, прийнятих за результатами розслідування, надається оцінка акту за результатами службового розслідування, в тому числі оцінка дій посадових осіб щодо його складання, викладення у ній висновків, а також щодо самих висновків розслідування. Втім наказ від 18.12.2023 №2573  не є предметом оскарження у цій справі. 
При цьому, суд зауважив, що ухвалою суду від 20.05.2024 було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасувати Акт службового розслідування №б/н без дати з приводу добровільної здачі солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полон, та у зв`язку з чим, предметом спору у цій справі є виключно зобов`язання відповідача повторно провести службове розслідування з приводу зникнення солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Разом з цим суд зазначив, що, задовольняючи позов у спосіб зобов`язання суб`єкта владних повноважень  вчинити певні дії, суд має встановити наявність протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень та, з посиланням на положення Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735, зважаючи на відсутність доказів звернення до відповідача з питань проведеного розслідування та наявності відповідної відмови чи не надання відповіді за результатом розгляду такої заяви, дійшов висновку, що права позивача відповідачем у спірних правовідносинах не порушені. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як встановлено судом, у цій справі спірним питанням фактично є незгода позивача з висновками акту службового розслідування, що стосуються солдата ОСОБА_2 , затвердженого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2023 року № 2573, у зв`язку з чим позивач просила суд зобов`язати відповідача повторно провести службове розслідування щодо зникнення її сина, ОСОБА_2 .
Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України від 25 березня 1992 року за № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року, № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року за № 170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах" (далі - Інструкція № 170) та Законом України від 24 березня 1999 року, № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до п. 11,12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби (в редакції, чинній на день виникнення обставин, що були предметом перевірки під час проведення службового розслідування), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).
Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно зі ст. 4 Дисциплінарного статуту додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно зі ст. 45 Дисциплінарного статуту ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно зі ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Міністерством оборони України від 21.11.2017 року №608.
За визначенням, наведеним у пункті 2 Розділу І Порядку від 21.11.2017 року №608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
ступеня вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Відповідно до пунктів 1, 3, 8, 9 Розділу ІІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 6 Розділу VІ Порядку від 21.11.2017 року № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
З огляду на наведені норми колегія суддів зауважує, що саме акт службового розслідування є носієм доказової інформації про обставини встановлені під час його проведення.
Мета службового розслідування досягається всебічністю, повнотою, своєчасністю, об`єктивністю та додержанням законодавства України під час його проведення.
Всебічним, повним, об`єктивним і таким, що проведено з дотриманням вимог законів, вважатиметься службове розслідування, яке підтверджує фактичні обставини неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, встановлені на підставі зібраних доказів правопорушення і пояснень військовослужбовця стосовно обставин правопорушення та інших осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.
Як убачається з акту службового розслідування, під час проведення службового розслідування було встановлено, що 24.10.2023          особовий склад п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону виконував бойові завдання по утриманню позицій в районі н.п. Новодонецьке Донецької області. Того дня з 8:50 до 10:50 ворог здійснював наступально-штурмові дії в районі ПВ "ВАЛЛІ". Під час штурму ворогом позиції, на якій знаходились сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_2 , останні не давали ніякої відсічі і не чинили опору, а сиділи без руху в окопі. На КСП "СОСНА" почули по рації, що військовослужбовець з позиції ПВ "ВАЛЛІ" доповідає про те, що їх закидують гранатами. Командир роти молодший лейтенант ОСОБА_8 віддав наказ повернути БПЛА до позиції "ВАЛЛІ", щоб оцінити становище. За допомогою БПЛА командування роти побачило, що за 10-15 метрів від позицій знаходились ворожі військовослужбовці у кількості 10 осіб та вели вогонь зі стрілецької зброї і кидали гранати. Після того, як противник зайшов на позицію ПВ "ВАЛЛІ", сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_2 здалися в полон. Що було з солдатом ОСОБА_7 - невідомо.
Після перегляду постів телеграм-каналу: " ОСОБА_9 " (t.mе/роshukua), а також телеграм-каналу РФ "VOINDV" (t.те/voindv) стала відома інформація про те, що сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_2 дійсно знаходяться в полоні. У відеозаписах військовослужбовці скаржилися на незадовільні умови несення служби в 2-му стрілецькому батальйоні ЗСУ, неадекватність командування, відсутність матеріально-технічного забезпечення та на недостатнє грошове забезпечення. Також вони зазначили, що здалися в полон добровільно, з метою уникнення загибелі.
Вищевказане підтверджується довідкою-доповіддю командира 2-го стрілецького батальйону (Додаток 3), матеріалами зазначених відео-роликів (Додаток 4, 5, 6), поясненнями командира п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону молодшого лейтенанта ОСОБА_10 та командира другого стрілецького батальйону майора ОСОБА_3 , (Додаток 7, 8) витягом з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 стрілецького батальйону (Додаток 9).
Відповідно до витягу з "Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 " (Додаток 10) зниклі безвісти за 24.10.2023 року: сержант ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_12 , солдат ОСОБА_2 ..
Взяти пояснення у інших військовослужбовців, які також перебували на позиції ПВ "ВАЛЛІ" в той час, немає можливості, тому що ніхто звідти не повернувся.
У акті службового розслідування зазначено, що неправомірні дії військовослужбовців п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону, зокрема, солдата ОСОБА_2 полягають в тому, що військовослужбовці добровільно здалися в полон.
Вище вказані неправомірні дії призвели до ухилення від обов`язків військової служби та вчинення військового злочину проти встановленого порядку проходження військової служби.
Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі 3 акту службового розслідування.:
Виходячи з матеріалів службового розслідування, зокрема, вина солдата ОСОБА_2 виражається у формі прямого умислу Довідково (правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків).
Своїми діями військовослужбовці третьої стрілецької роти другого стрілецького батальйону порушили вимоги наступних нормативно-правових актів: статті 11, 12, 16, 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил У країни, статті 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил.
Також зазначено, що в діях, зокрема, солдата ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 430 Кримінального кодексу України - добровільна здача в полон.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є - особиста недисциплінованість та безвідповідальність військовослужбовців п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону. 
У резолютивній частині акта службового розслідування в частині, що стосується солдата ОСОБА_2 , зазначено:
- відповідно до ст. 5 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12.08.1949, вважати солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що добровільно здався в полон з 24.10.2023 року поблизу н.п. Новодонецьке Донецької області, доти, доки не буде отримано беззаперечних доказів зворотнього. 
- начальнику відділення персоналу військової частини НОМЕР_1 : підготувати відповідні документи для зарахування військовополоненого солдата ОСОБА_2 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ; підготувати та направити до відповідних ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідні сповіщення про взяття в полон та зникнення безвісти.
- помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальнику юридичної служби: надати роз`яснення членам родини солдата ОСОБА_2 щодо відповідальності, належних прав відповідно до законодавства України та міжнародного гуманітарного права; подати відповідні відомості про військовополонених до регіональних органів СБУ, Міністерства з питань реінтеграції, Національного інформаційного бюро;
- у відповідності до п. 8 Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884 виплату грошового забезпечення не здійснювати сім`ї солдата ОСОБА_2 з 24.10.2023 року;
- відповідно до п.4 ст. 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України заступнику командира другого стрілецького батальйону з морально- психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_13 направити повідомлення та матеріали службового розслідування щодо добровільної здачі в полон, що була вчинена в умовах воєнного стану солдатом ОСОБА_2 , в діях якого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 430 Кримінального Кодексу України до територіального управління ДБР у м. Краматорськ.
Також, до акта службового розслідування додано наступні документи: 
1. Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування №1974 від 25.10.2023 року - на 3 аркушах.;
2. Копія рапорту майора ОСОБА_14 - на 1 аркуші.;
3. Копія доповіді майора ОСОБА_14 - на 3 аркушах.;
4. Знімок екрану з відеоролика-інтерв`ю - на 1 аркуші.;
5. Знімок екрану з відеоролика-інтерв`ю - на 1 аркуші.;
6. Знімок екрану з відеоролика-інтерв`ю - на 1 аркуші.;
7. Пояснення молодшого лейтенанта ОСОБА_15 - на 1 аркуші.;
8. Пояснення майора ОСОБА_14 - на 1 аркуші.;
9. Витяг із бойового розпорядження командира НОМЕР_3 стрілецького батальйону - на 5 аркушах.;
10. Витяг із журналу бойових дій - на 1 аркуші.;
11. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №241 від 22.08.2023 року про призначення ОСОБА_16 на посаду - на 1 аркуші.;
12. Службова характеристика ОСОБА_16 - на 1 аркуші.;
13. Медична характеристика ОСОБА_16 - на 1 аркуші.;
14. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №241 від 22.08.2023 року про призначення ОСОБА_17 на посаду - на 1 аркуші.;
15. Службова характеристика ОСОБА_17 - на 1 аркуші.;
16. Медична характеристика ОСОБА_17 - на 1 аркуші.;
17. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 27.09.2023 року про призначення ОСОБА_18 на посаду - на 1 аркуші.;
18. Службова характеристика ОСОБА_19 - на 1 аркуші.;
19. Медична характеристика ОСОБА_19 - на 1 аркуші.;
20. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №241 від 22.08.2023 року про призначення ОСОБА_20 на посаду-на 1 аркуші.
Результати службового розслідування затверджені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування" від 18.12.2023 року № 2573, згідно з п.1 якого солдата ОСОБА_2 наказано вважати таким, що  добровільно здався в полон з 24.10.2023 поблизу н.п. Новодонецьке Донецької області доти, доки не буде отримано беззаперечних доказів зворотного, а пунктом 5 цього наказу наказано не здійснювати виплату грошового забезпечення сім`ї солдата ОСОБА_2 з 24.10.2023 року у відповідності до п. 8 Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884. 
Дослідивши зміст акта службового розслідування та долучених до нього доказів, колегія суддів зазначає, що обставини добровільної здачі в полон солдата ОСОБА_2  24.10.2023 штурму ворогом позиції  в районі ПВ "ВАЛЛІ" були встановлені на підставі пояснень заступника командира другої стрілецької роти, молодшого лейтенанта ОСОБА_10 та командира другого стрілецького батальйону майора ОСОБА_3 ( додатки 7, 8 до акта службового розслідування). 
Решта доказів, що є додатком до акта перевірки засвідчують обставини перебування та зникнення, зокрема, солдата ОСОБА_2 24.10.2023 внаслідок штурмових дій противника позицій РОП "НАМУР" ВОП "ЧАРЛІ" ПВ "ВАЛЛІ", що стало підставою для призначення службового розслідування, та стосуються службової та медичної характеристики, зокрема, солдата ОСОБА_2 ..  
Також, на підтвердження факту перебування військовослужбовців, зокрема, солдата ОСОБА_2 у полоні, до акту службового розслідування додано знімок екрану з відеороліка-інтерв`ю.
Надаючи оцінку доказам, які були використані відповідачем під час проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає таке. 
Так, у наданих 12.12.2023 поясненнях молодший лейтенант, заступник командира 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 по факту зникнення безвісти та потрапляння в полон військовослужбовців п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону 24.10.2023 року пояснив наступне: "24.10.2023 року я знаходився на КСП "СОСНА", звідки командував ротою. Під час штурму ворогом нашої позиції "ВАЛІН", на якій знаходились сержант ОСОБА_21 , солдат ОСОБА_22 , солдат ОСОБА_23 , солдат ОСОБА_24 , було встановлено, що останні не давали ніякої відсічі і не чинили опору. Ми почули по рації, що військовослужбовець доповідає про те, що їх закидують гранатами. Я віддав наказ повернути БПЛА до позиції "ВАЛЛІ", щоб оцінити становище. За допомогою БПЛА ми побачили, що за 10-15 метрів від наших позицій знаходились ворожі військовослужбовці в кількості 10 осіб та вели вогонь зі стрілецької зброї і кидали гранати. Сержант ОСОБА_21 , солдат ОСОБА_22 , солдат ОСОБА_24 здалися в полон. Що було з солдатом ОСОБА_25 - невідомо. Я підтверджую, що військовослужбовці були достатньо забезпечені зброєю та боєприпасами".
У наданих 14.12.2023 поясненнях майор, командир НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 по факту заданих йому питань пояснив наступне:" 24.10.2023 року я перебував на КСП "ДІБРОВА". У період з 08:50 до 10:50 ворог штурмував позицію " ВАЛЛІ", які тримали наші військовослужбовці. На даній позиції знаходились сержант ОСОБА_21 , солдат ОСОБА_22 , солдат ОСОБА_23 , солдат ОСОБА_24 . За допомогою БПЛА ми побачили на моніторах, що солдати РФ в кількості близько 10 осіб закидували гранатами позицію "ВАЛЛІ". Сержант ОСОБА_21 , солдат ОСОБА_22 , солдат ОСОБА_24 не вели бій та не чинили опір, а здалися в полон. Що було з солдатом ОСОБА_25 - невідомо. Я підтверджую, що військовослужбовці були достатньо забезпечені зброєю та боєприпасами. Вищевказані події відбувалися в районі населеного пункту Новодонецьке Донецької області."
Разом з тим колегія суддів зазначає, що, як вбачається з акту службового розслідування, обставини видачі зброї та боєприпасів військовослужбовцям другого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зокрема, солдату ОСОБА_2 перед виходом на бойове завдання по утриманню позицій в районі н.п. Новодонецьке Донецької області в порядку, передбаченому Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 29.06.2005  № 359, не були предметом перевірки. У свою чергу, пояснення заступника командира другої стрілецької роти, молодшого лейтенанта ОСОБА_10 та командира другого стрілецького батальйону майора ОСОБА_3 не містять посилання на документальні докази, що стосуються видачі військовослужбовцям зброї та боєприпасів, зокрема, книги видачі зброї та боєприпасів, відомості видачі зброї та боєприпасів тощо. 
До того ж, зі змісту акту службового розслідування неможливо встановити дату та час, коли особовий склад п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону, у складі якого перебував солдат ОСОБА_2 , прибув на позиції для  виконання бойового завдання, адже в акті службового розслідування міститься інформація лише щодо обставин зникнення/здачі в полон військовослужбовців, зокрема, солдата ОСОБА_2 24.10.2023, під час наступально-штурмових дій ворога в районі ПВ "ВАЛЛІ". Також з акту службового розслідування неможливо встановити, чи відбувались будь-які інші зіткнення особового складу п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону, у складі якого перебував солдат ОСОБА_2 , з ворогом у проміжок часу з моменту прибуття на позиції до наступально-штурмових дій ворога з 08:50 до 10:50 24.10.2023. 
З`ясування вказаних вище обставин, на переконання колегії суддів, має важливе значення під час дослідження обставин щодо добровільної або вимушеної здачі військовослужбовця в полон, оскільки без з`ясування цих обставин неможливо встановити чи був військовослужбовець достатньо забезпечений зброєю та боєприпасами саме на час наступально-штурмових дій противника, під час яких військовослужбовець здався в полон, чи мав він можливість продовжувати боротьбу або відступити, тобто встановити мотиви та обставини здачі в полон військовослужбовцем, що є обов`язковою для розмежування добровільної та вимушеної здачі в полон. 
Крім того, у поясненнях заступника командира другої стрілецької роти, молодшого лейтенанта ОСОБА_10 та командира другого стрілецького батальйону майора ОСОБА_3  зазначено, що за допомогою БПЛА було встановлено, що солдати РФ в кількості близько 10 осіб закидували гранатами позицію "ВАЛЛІ", проте сержант ОСОБА_21 , солдат ОСОБА_22 , солдат ОСОБА_24 не вели бій та не чинили опір, а здалися в полон. 
Разом з тим колегія суддів зазначає, що відеозапис з БПЛА, за допомогою якого було встановлено, що військовослужбовці, зокрема, солдат ОСОБА_2 , не вели бій та не чинили опір, а здалися в полон, не був досліджений під час проведення службового розслідування, відповідний запис не є додатком до акта службового розслідування. Тобто, обставини, про які йдеться у поясненнях та були покладені в основу акту службового розслідування не були перевірені особами, які його проводили та погоджували. 
Водночас, долучений відповідачем до матеріалів адміністративної справи відеозапис з БПЛА не містить в собі інформації, про яку йдеться в поясненнях заступника командира другої стрілецької роти, молодшого лейтенанта ОСОБА_10 та командира другого стрілецького батальйону майора ОСОБА_3 . 
Так, зі змісту долученого до матеріалів справи відеозапису тривалістю 1 хвилина, який не містить дати та часу запису, встановлено, що до бліндажу з тильної частини праворуч наближаються щонайменше три озброєні особи. З бліндажу повільно виходить одна особа зі зброєю та, побачивши ворога або почувши постріл у свій бік, різко рухом повертається назад, декілька разів чіпляється зброєю за навіс на бліндажі та повільно висувається з нього направляючи зброю в бік ворога, на чому відео обривається.
Таким чином, обставини, про які йдеться у вказаних вище поясненнях не підтверджені належними та допустимими доказами ані під час службового розслідування, ані під час судового розгляду справи. 
Щодо посилання в акті службового розслідування на інформацію з постів телеграм-каналу: "POSHUK.UA" (t.mе/роshukua), а також телеграм-каналу РФ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ( АДРЕСА_2 ) про те, що військовослужбовці, зокрема, солдат ОСОБА_2 дійсно знаходяться в полоні та що військовослужбовці скаржилися на незадовільні умови несення служби в 2-му стрілецькому батальйоні ЗСУ, неадекватність командування, відсутність матеріально-технічного забезпечення та на недостатнє грошове забезпечення, а також зазначили, здалися в полон добровільно, з метою уникнення загибелі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Як вбачається з акту службового розслідування, вказана інформація підтверджується матеріалами зазначених відео-роликів (Додаток 4, 5, 6). Водночас, додатками 4, 5, 6 до акта службового розслідування є знімки екрану з відеороліка-інтерв`ю на 1 арк. кожний. До матеріалів адміністративної справи відповідач надав відео-інтерв`ю з полону сержанта ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_6 .. Водночас відповідних відеозаписів з поясненнями солдата ОСОБА_2 матеріали службового розслідування та матеріали судової справи не містять.
Разом з цим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідні відеозаписи можуть лише свідчити про факт перебування військовослужбовців в полоні, проте не підтверджують обставин, за яких, зокрема, солдат ОСОБА_2 потрапив в полон. Водночас, колегія суддів вважає, що надані у ворожому полоні свідчення не можуть вважатись належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами, адже неможливо достеменно встановити, що такі пояснення були надані без вчинення тиску на військовослужбовців, погроз або насильства у їх бік.
За встановлених судом обставин та враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що висновки службового розслідування щодо добровільної здачі в полон солдатом ОСОБА_2 не підтверджені жодними належними і достовірними доказами та ґрунтуються на припущеннях. Як вбачається з акту службового розслідування, взяти пояснення у інших військовослужбовців, які також перебували на позиції ПВ "ВАЛЛІ" в той час, немає можливості, тому що ніхто звідти не повернувся. Разом з тим, під час службового розслідування не було надано належної оцінки умовам та обстановці в яких знаходився особовий склад п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону, у складі якого перебував солдат ОСОБА_2 , під час штурмових дій ворога, зокрема: щодо наявності або відсутності ресурсів для вчинення подальшого опору, наявності або відсутності поранених військовослужбовців серед особового складу, чи була можливість відступити, враховуючи перевагу сил противника або отримати допомогу від командування, чи був в повному оточені підрозділ. З висновку службового розслідування вбачається, що причинного зв`язку між подією та діями солдата ОСОБА_2 не встановлювалися, як і не аналізувалися умови, що сприяли такій поведінці позивача. 
Колегія суддів вважає, що саме лише цитування норм Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у висновку службового розслідування, не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Відтак, колегія суддів доходить висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 не було вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин, з приводу яких призначалось службове розслідування, що свідчить про передчасність висновків відповідача щодо добровільної здачі в полон солдатом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.10.2023 поблизу АДРЕСА_1 . 
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо відсутності порушення прав та законних інтересів позивача у спірних правовідносинах проведеним службовим розслідуванням, колегія суддів зазначає таке.  
Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (Закон № 2011-XII), за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
Відповідно до п.3 розділу ХХХ Порядку № 260 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (Порядок № 884), військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Відтак, механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, захоплених у полон унормовано Порядком № 884, який прийнято відповідно до частини шостої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку № 260.
Відповідно до п.4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Згідно з п. 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Відповідно до п. 8 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (установи, організації), місця служби або дезертирували, не здійснюється.
З матеріалів службового розслідування (а.с. 45 звор. стор.) колегією суддів встановлено, що солдат ОСОБА_2 не одружений, близькі родичі: мати - ОСОБА_1 . 
Таким чином, позивачка у розумінні п.7 Порядку № 884 є особою, яка має право на звернення за виплатою грошового забезпечення ОСОБА_2 .
У свою чергу, як вже було зазначено, за результатами проведеного службового розслідування вирішено не здійснювати, зокрема,  сім`ї солдата ОСОБА_2 виплату грошового забезпечення з 24.10.2023 відповідно до п. 8 Порядку № 884.
Отже, результати проведеного службового розслідування мають безпосередній вплив на права та охоронювані законом інтереси позивача, тому висновок суду першої інстанції про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає помилковим. 
Разом з цим колегія суддів зазначає, що оскільки обставин щодо добровільної здачі солдата ОСОБА_2 в полон не були з`ясовані в установленому законодавством порядку, про що зазначено вище, колегія суддів вважає передчасним висновок відповідача щодо нездійснення виплати сім`ї солдата ОСОБА_2 грошового забезпечення з 24.10.2023 відповідно до п. 8 Порядку № 884.
Вирішуючи спір у справі колегія суддів враховує, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.
Висновок службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.
За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.
Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки. 
Отже, висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що актом індивідуальної дії, що породжує певні права та обов`язки у спірному випадку є саме наказ, прийнятий за результатами проведення службового розслідування, у цьому випадку наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування" від 18.12.2023 №2573, який не є предметом оскарження у цій справі. 
При цьому, судом враховано, що ухвалою суду від 20.05.2024 було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасувати Акт службового розслідування №б/н без дати з приводу добровільної здачі солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полон, та у зв`язку з чим, предметом спору у цій справі є виключно зобов`язання відповідача повторно провести службове розслідування з приводу зникнення солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказана ухвала не була оскаржена позивачем в апеляційному порядку та набрала законної сили.
Ухвалою від 20.05.2024 Сумський окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі № 480/3914/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання відповідача повторно провести службове розслідування з приводу зникнення солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Матеріали справи свідчать, що підставою для звернення позивача до суду з цим позовом є незгода ОСОБА_1 з висновками службового розслідування з приводу добровільної здачі в полон її сина, солдата ОСОБА_2 та не дотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування. З цих підстав позивач просила суд визнати протиправним і скасувати акт службового розслідування та зобов`язати відповідача повторно провести службове розслідування. 
Тобто, провадження у цій справі суд першої інстанції відкрив за вимогою позивача про зобов`язання вчинити певні дії, яка є похідною від основної вимоги про визнання протиправним та скасування акту службового розслідування. При цьому, правова оцінка обставинам, що стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом судом першої інстанції не надавалась, оскільки судом було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимоги позивача про визнання протиправним та скасування акту службового розслідування. Водночас, відмовляючи в задоволенні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача повторно провести службове розслідування суд першої інстанції зазначив, що нормами законодавства, що регулює спірні правовідносини, не визначено можливості проведення повторного службового розслідування, за наявності чинного, не оскарженого рішення (наказу), яким затверджені висновки такого службового розслідування, та надав оцінку спірним правовідносинам в розрізі Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за № 94/29962.
За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 10 серпня 2020 року у справі №522/1611/17, Верховний Суд зазначив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача.
Варто зауважити, що, дійшовши висновку про те, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування Акта службового розслідування не підлягає окремому розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду, та відмовивши у відкритті провадження у справі в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що похідна від цієї вимога про зобов`язання відповідача провести службове розслідування підлягає розгляду та відкрив провадження у справі в цій частині вимог позивача.
Водночас, після відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанцій не скористався процесуальною можливістю залишити позов ОСОБА_1 без руху, встановивши невідповідність її позовної заяви, зокрема, у аспекті змісту та підстав позову, вимогам КАС України та обраного позивачем способу захисту порушеного права.
За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа, а так само в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Статтями 160, 161 КАС України визначені вимоги, з додержанням яких повинна подаватись позовна заява. Недодержання цих вимог має наслідком залишення позовної заяви без руху (стаття 169 КАС України).
Своєю чергою, стаття 160 КАС України визначає обов`язок позивача зазначити предмет спору та зміст позовних вимог.
Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).
Тобто, з аналізу наведених процесуальних норм висновується, що адміністративний суд, керуючись принципом офіційного з`ясування обставин справи, відіграє активну роль у процесі захисту порушених прав позивача.
Встановивши певні невідповідності у змісті позову, у тому числі в аспекті обраного способу захисту позивачем своїх прав, суд повинен був з`ясувати суть спірного питання та у разі встановлення порушення прав позивача захистити їх ефективним способом, або відмовити у задоволенні позову, якщо дійшов би висновку, що оскаржувані дії (рішення) суб`єкта владних повноважень були правомірними.
Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31).
Колегія суддів зазначає, що результати службового розслідування, з висновками якого не погоджується позивач, затверджені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування" від 18.12.2023 року № 2573, згідно з п.1 якого солдата ОСОБА_2 наказано вважати таким, що добровільно здався в полон з 24.10.2023 поблизу н.п. Новодонецьке Донецької області доти, доки не буде отримано беззаперечних доказів зворотного, а пунктом 5 цього наказу наказано не здійснювати виплату грошового забезпечення сім`ї солдата ОСОБА_2 з 24.10.2023 року у відповідності до п. 8 Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884. 
Оскільки надані відповідачем матеріали службового розслідування містять недоліки, про які зазначено вище та які не дозволяють стверджувати, що обставини вчинення позивачем порушення мали місце, встановлені повно і всебічно та підтверджуються належними і допустимими доказами, колегія суддів вважає, що проведене відповідачем службове розслідування не може зумовити настання правомірних наслідків, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України та задовольнити позов шляхом: визнання протиправним та скасування п. 1, 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.12.2023 № 2573 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується добровільної здачі солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полон з 24.10.2023 поблизу АДРЕСА_1 та не здійснення у відповідності до п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, виплати грошового забезпечення сім`ї солдата ОСОБА_2 з 24.10.2023; та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування з приводу зникнення стрільця-санітара другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону солдата ОСОБА_2 . 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.  
Оскільки в апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, фактично без урахування ухвали суду від 20.05.2024 про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції щодо необхідності вийти за межі позову, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 по справі № 480/3914/24 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії - задовольнити. 
Вийти за межі позовних вимог.
Визнати протиправним та скасувати п. 1, 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.12.2023 № 2573 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується добровільної здачі солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полон з 24.10.2023 поблизу АДРЕСА_1 та не здійснення у відповідності до п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, виплати грошового забезпечення сім`ї солдата ОСОБА_2 з 24.10.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування з приводу зникнення стрільця-санітара другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу п`ятої стрілецької роти другого стрілецького батальйону солдата ОСОБА_2 . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова    Я.М. Макаренко