Справа № 161/82/25 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/730/25  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
25 червня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,
представника відповідачів ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення пенсійних виплат, за апеляційною скаргою  Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

02.01.2025 позивачі звернулися в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення належної спадкодавцеві суми пенсії.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів, ОСОБА_5 , який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримував пенсію, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/7057/21 від 22.09.2021 року було проведено перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_5 та нараховано доплату за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 в сумі 214 007,11грн.
29.09.2022 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Горбач Л.С. була заведена спадкова справа №70180787 після ОСОБА_5 .
За життя спадкодавця, заповіт складений не був, а тому спадкування здійснюється за законом.
21 жовтня 2024 року рішенням Луцького міськрайонного суд Волинської області у справі № 161/8678/24 задоволено позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на пенсійні виплати та стягнення пенсійних виплат в порядку спадкування. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_4 1/3 частку неотриманої за життя пенсії ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 71335,70 грн. (сімдесят одна тисяча триста тридцять п`ять гривень сімдесят копійок).
Як встановлено в судовому рішенні, що «згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцями першої черги ОСОБА_5 , які прийняли спадщину, є вдова ОСОБА_4 , а також сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ».
05 грудня 2024 року ОСОБА_2 року звернувся до ГУ ПФ України у Волинській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_5 ..
Листом від 17.12.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило їм у виплаті вказаних коштів та рекомендувало звернутися до суду.
Просили суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_3 1/3 частку неотриманої за життя пенсії ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 71335,70 грн; сягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_2 1/3 частку неотриманої за життя пенсії ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 71335,70 грн., понесені судові витрати залишити за позивачами.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року позов задоволено.
Ухвалено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_2 1/3 частку неотриманої за життя пенсії ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 71 335,70 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_3 1/3 частку неотриманої за життя пенсії ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 71 335,70 грн.
Не погодившись із  рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачі мають право на отримання усієї суми заборгованості.
Зазначає, що станом на 01 листопада 2025 року до ГУ ПФУ у Волинській області надійшло 50059 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Відтак, заборгованість з виплат за рішеннями судів існує з об`єктивних причин (відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України) та її погашення не залежить від управлінських рішень посадових осіб ГУ ПФУ у Волинській області, тому відсутні підстави для стягнення невиплачених коштів у порядку спадкування. Оскаржене рішення просить скасувати.
Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.  
Заслухавши представника відповідачів, вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами померлого, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8-13).
ОСОБА_5 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримав пенсію, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/7057/21 від 22.09.2021 року було проведено перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_5 та нараховано доплату за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 в сумі 214 007,11грн.
29.09.2022 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Горбач Л.С. була заведена спадкова справа №70180787 після ОСОБА_5 (а.с.15).
21 жовтня 2024 року рішенням Луцького міськрайонного суд Волинської області у справі № 161/8678/24 задоволено позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на пенсійні виплати та стягнення пенсійних виплат в порядку спадкування. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_4 1/3 частку неотриманої за життя пенсії ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 71335,70 грн. Рішення набрало законної сили 03.12.2024 (а.с.21-24).
При розгляді вказано справи судом встановлено, що спадкоємцями першої черги ОСОБА_5 , який прийняли спадщину, є вдова ОСОБА_4 , а також сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Сторонами не заперечується, що за життя ОСОБА_5 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримав пенсію, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Також судом встановлено, що ніхто із членів сім`ї ОСОБА_5 протягом 6 місяців після смерті та отримання свідоцтва про смерть чоловіка не звертався до ГУ ПФ України у Волинській області для отримання відповідних сум пенсії.
У силу ч. 3 ст. 52 Закону № 1058-IV, сума пенсії, що належала ОСОБА_5 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, та орган Пенсійного фонду не здійснює виплату неодержаної пенсії у порядку ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV, ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ».
05 грудня 2024 року ОСОБА_2 року звернувся до ГУ ПФ України у Волинській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_5 ..
Листом від 17.12.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило у виплаті вказаних коштів та рекомендувало звернутися до суду (а.с.25).
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст. 1219 ЦК України).
За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст. 1227 ЦК України доводить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. 
Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.
Положення частин 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.09.2020 року (справа №428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Відповідно до частин 1, 4 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності, входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22, невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення.
Відповідно до ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщина є сукупністю прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходить від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.
Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 , не було виплачено нараховані доплати до пенсії в розмірі  214007, 11 грн . Оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , є спадкоємцями першої черги після смерті  ОСОБА_5 за законом, які прийняли спадщину, тому вищевказані пенсійні виплати увійшли до складу спадщини. 21 жовтня 2024 року рішенням Луцького міськрайонного суд Волинської області у справі № 161/8678/24 задоволено позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на пенсійні виплати та стягнення пенсійних виплат в порядку спадкування. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_4 1/3 частку неотриманої за життя пенсії ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що становить 71335,70 грн. Рішення набрало законної сили 03.12.2024 року.
За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області зобов`язане виплатити позивачам присуджені та недоотримані за життя їх батька ОСОБА_5 суми доплат до пенсії, які були йому нараховані в розмірі по 71335,70 грн кожному.
Такий підхід також застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №355/323/17, від 16 грудня 2020 у справі №428/12730/19.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові з посиланням на велику кількість судових рішень про стягнення коштів, які виконуються в порядку черговості, оскільки стосуються порядку виконання рішень, а не прав осіб на належні їм кошти.
Верховний Суд у постановах від 05 серпня 2020 року у справі № 673/393/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18 зробив висновки, що сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя внаслідок неправомірних дій пенсійного фонду, який не виконував у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на об`єктивно встановлених фактичних обставинах справи, яким судом надано належну правову оцінку, правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

                                                     У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від  24 квітня 2025 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:        

Судді: