Номер провадження: 22-ц/813/3961/25 
Справа № 492/306/23
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних 
справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
             на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року 
 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості                                                                                                         встановив:
31 березня 2023 року засобами поштового зв`язку Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами:
-за кредитним договором №3657106838/631547 в розмірі 19500 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500 грн – сума заборгованості відсотками;
-за договором позики №2008510 в розмірі 10023,09 грн з яких: 3300 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5056,59 грн – сума заборгованості за процентами за користування позикою; 1666,50 – сума заборгованості за процентами на прострочену позику.
Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №3657106838/631547 обґрунтовано тим, що 10 лютого 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено зазначений вище кредитний договір, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Згідно цього договору, товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 
09 грудня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №09122021 за умовами якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі за вказаним вище договором кредитним договором №3657106838/631547, що укладений між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики №2008510, позивач посилався на те, що 29 березня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено вказаний вище договір, який підписано позичальником з використанням електронного підпису, шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача. За умовами цього договору, позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. 
11 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-08/2021 за умовами якого ТОВ «Маніфою» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі за вказаним вище договором позики №2008510, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .
Усупереч умовам зазначених вище догорів, відповідач належним чином не виконав обов`язків, покладених на нього цими правочинами у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі.
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року вказаний вище позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором про надання фінансового кредиту № 3657106838/631547 від 10 лютого 2021 року у розмірі 19500 грн, з яких: тіло кредиту - 5000 грн, відсотки - 
14500 грн; за договором позики № 2008510 від 29 березня 2021 року у розмірі 10023,09 грн, з яких: тіло кредиту – 3300 грн, 5056,59 грн – проценти за користування позикою, 1666,50 грн – проценти на прострочену позику. Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року, та відмовити у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитами, посилаючись на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, оскільки він має пільгу зі сплати процентів за користування кредитом, передбачену ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з 01 лютого 2020 року і по теперішній час він знаходиться на військовій службі, що підтверджується копією військового квитка, долученого до апеляційної скарги.
Неможливість подання зазначеного вище доказу до суду першої інстанції, скаржник обґрунтовує тим, що цей письмовий доказ був наданий ним його представнику, який здійснював представництво його інтересів під час розгляду справи місцевим судом, проте через недобросовісне виконання представником своїх обов`язків, цей докази так і не був поданий ним до суду. Наголошує, що він не міг особисто прийняти участь у розгляді справи, оскільки проходить військову службу за місцем, яке територіально віддалене від місця знаходження суду. 
       На вказану апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив у якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу 
 ОСОБА_1 , а рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року без змін, посилаючись на його законність, обґрунтованість та вмотивованість. 
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів — сумою, яка стягується.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2025 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (29523,09 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди скаржника з висновками суду про задоволення позовних вимог про стягнення з нього на його користь позивача кредитної заборгованості за нарахованими відсотками,  то зважаючи на вимоги ч.1 ст. 367 ЦПК України, преметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише у цій частині. 
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.
29 березня 2021 року ТОВ «Маніфою» (далі- позикодавець) та ОСОБА_1 (далі -позичальник) у формі електронного документу уклали договір позики №2008510 за умовами якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконання цього договору (пункт 2.1). 
Сума позики: 3300 грн (пункт 2.3.3). Строк позики: до 25 квітня 2021 року (27 днів) (пункт 2.4.).
Розмір процентів за користування позикою: проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку №1 до договору позики (пункт 2.4.1). Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.99% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (пункт 2.4.2). Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99% від суми за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (пункт 2.4.3). Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою (пункт 2.4.4).
Позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умов (відповідно до п.2.4.2) виключено за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умов, за договором застосовується базова процента ставка за позикою (пункт 2.4.5).
Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою (пункт 2.5).
Позика надається позичальнику шляхом безготівково переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої на позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору (пункт 2.6).
Проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включено (пункт 3.1.1).
У межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку №1 до договору (пункт 3.1.2).
У період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п.2.4.4 (пункт 3.1.3).
Проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п.2.5 договору, за кожен день прострочення (пункт 3.2.1).
Керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики (пункт 3.10).
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (пункт 5.1). 
Усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права і обов`язки для сторін (пункт 8.1).
Підписуючи цей договір позичальник підтверджує, що: має всі права та повноваження, необхідні для підписання договору позики (пункт 8.3.1); в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних» (пункт 8.3.3); вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору (пункт 8.3.6) (т.1 а.с. 8-10).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №2008510 від 29 березня 2021 року, наданого позивачем за період з 11 серпня 2021 року по 28 лютого 2023 року, убачається, що сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3300 грн, сума заборгованості за процентами за користування позикою складає 6723,09 грн. Кошти у рахунок погашення процентів чи тіла кредиту відповідач не вносив.
10 лютого 2021 року ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» (далі – товариство) та ОСОБА_1 у формі електронного документу уклали індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3657106838/631547 за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1).
Кредит надається строком на 26 днів, тобто до 07 березня 2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 1.2).
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки –фіксована (пункт 1.3).
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.1).
Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором (пункт 2.2 договору).
У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (ах) до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитним коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору (пункт 4.3. договору).
Цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 6.1 договору).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №3657106838/631457 від 10 лютого 2021 року, наданого позивачем за період з 09 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року, убачається, що сума заборгованості за основною сумою боргу становить 5000 грн, сума заборгованості за процентами за користування позикою складає 14500 грн. Кошти у рахунок погашення процентів чи тіла кредиту відповідач не вносив.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення процентів за користування кредитами, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник у строк, обумовлений умовами кредитних договорів, отримані грошові кошти, а також проценти за користування ними, своєчасно не повернув, тому окрім тіла кредиту, має сплатити на користь кредитодавця заборгованість за відсотками у розмірі, заявленому позивачем. 
Щодо таких висновків суду першої інстанції, колегія суддів зауважує про таке.
На стадії апеляційного перегляду справи, факт укладання кредитних договорів, отримання на їх виконання грошових коштів у кредит, не сплату цих коштів, відповідач не заперечує, ці обставини не є предметом апеляційного перегляду.
Як на підставу задоволення вимог апеляційної скарги та зміну рішення суду, відповідач посилається на безпідставність стягнення відсотків за користування кредитами, апелюючи на наявність у нього, як військовослужбовця пільги, передбаченої ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положеннями ч. 1ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуватися повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦК України).
За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Ураховуючи, що обставини, якими скаржник обґрунтовує неможливість подання копії військового квитка під час розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги докази, які були подані після ухвалення оскаржуваного рішення, з яким не погоджується відповідач.
З копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 убачається, що 01 липня 2020 року ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу і направлений до військової частини. 23 липня 2020 року прийняв військову присягу у в/ч НОМЕР_2 НГУ.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року N 2102-IX у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено загальну мобілізацію строком на 90 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі N 199/3051/14 (провадження N 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року N 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Положення частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосуються виключно мобілізованих позичальників (див. постанову Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі N 426/4264/19 (провадження N 61-7310св24)).
Матеріали справи не містять відомостей про те, що скаржника було мобілізовано, а надані ним відомості, які свідчать про проходження ним військової служби за контрактом не дають підстав для застосування положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Водночас, перевіряючи обґрунтованість розміру заборгованості за відсотками, стягнутої судом, колегія суддів зазначає про таке.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, постановах від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц).
Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі N 910/4518/16).
Щодо права позикодавця нараховувати проценти до дня повернення позики, яке встановлене сторонами у пункті 3.10 договору позики №2008510 від 29 березня 2021 року, колегія суддів зауважує, що пункт 3.10 кредитного договору розташований в розділі, яким врегульовано правомірну поведінку сторін ("Умови нарахування процентів за договором та сплати заборгованості позичальником"), водночас кредитний договір містить окремий розділ, що регулює відповідальність позичальника ("Відповідальність сторін"). Позивач у наданих суду розрахунках заборгованості з процентів за період поза межами строку кредитування нарахував суми саме як проценти за "користування кредитом", а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.
Ураховуючи наведене та зміст заявлених позовних вимог, відсутні правові підстави для стягнення з позичальника процентів, передбачених кредитним договором, поза межами строку кредитування.
Зазначене тлумачення умов кредитного договору відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 05 квітня 2023 року у справі N 910/4518/16.
Як було зазначено вище, відповідно до умов кредитного договору, укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , останньому надано кредит в розмірі 3300 грн строком на 27 днів, тобто до 25 квітня 2021 року.
Умовами договору позики передбачено відсоткову ставку у розмірі 1,99% за кожен день користування позикою. 
За таких умов, правильним та належним є розрахунок заборгованості за період з 29 березня 2021 року по 25 квітня 2021 року, оскільки відповідно до умов кредитного договору, лише у межах цього періоду, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. 
Отже, позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту (3300 грн) також має право на стягнення відсотків за користування кредитними коштами у сумі 1692,90 грн, виходячи з розрахунку 3300 грн*1,99%*27днів.
Нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, починаючи з 26 квітня 2021 року не ґрунтується на умовах кредитного договору, які погоджені сторонами.
Вирішуючи справу наведеному вище суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за цим договором позики у розмірі 6723,09 грн (5056,59 грн заборгованість за процентами за користування позикою + 1666,50 грн заборгованість за процентами на прострочену позику), яка підлягає зменшенню до 1692,90 грн.
Що стосується правомірності нарахування відсотків за кредитним договором №3657106838/631547, то за умовами цього договору укладеного 10 лютого 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , згідно з яким позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 5000 грн строком на 26 днів, тобто до 07 березня 2021 зі сплатою відсотковою ставки у розмірі 2,5% на добу.
В розділі 4 «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів», а саме пункті 4.3. кредитного договору, сторони досягли домовленості про те, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (ах) до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитним коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
Тому, з відповідача на користь позивача, окрім суми позики у розмірі 5000 грн, також підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах визначеного п. 4.3 у строку, який складає 90 днів саме з дня укладення кредитного договору у сумі 11250 грн (5000 грн*2,5%*90днів).
Наведеному вище суд не надав правової оцінки, та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за цим кредитним договором у розмірі 14500 грн, тому ця сума підлягає зменшенню до 
11250 грн.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині потрібно змінити, зменшивши суму заборгованості за процентами, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за договором позики №2008510 від 29 березня 2021 року з 6722,68 грн (5056,59 грн заборгованість за процентами за користування позикою + 1666,50 грн заборгованість за процентами на прострочену позику) до 1692,90 грн; за кредитним договором № 3657106838/631547 з 14500 грн до 11250 грн. 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на наведені вище висновки апеляційного суду, про часткове задоволення позову, що становить 70,3% від загальної ціни позову, стягнутий з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову підлягає зменшенню з 2684 грн до 1886,85 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, тому судовий збір, сплачений ОСОБА_1  за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»у розмірі 1128,78 грн, тобто пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги, що становить 39% від оспорюваної суми на стадії апеляційного перегляду. 
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст. 141 ЦПК України).
Ураховуючи викладене вище, з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»підлягає стягненню судовий збір у розмірі 758,07 грн (1886,85 грн – 1128,78 грн), тобто різниця між судовими витратами, які підлягають покладенню на обидві сторони. 
Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2024 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за процентами за договором позики №2008510 від 29 березня 2021 року з 6722,68 грн (5056,59 грн заборгованість за процентами за користування позикою + 1666,50 грн заборгованість за процентами на прострочену позику) до 1692,90 грн; за кредитним договором № 3657106838/631547 з 14500 грн до 11250 грн та суму судового збору з 2684 грн до 758,07 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

Судді:                                                                  О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький