Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. 	Справа № 686/13946/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військового ліцею Державної прикордонної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,   по справі № 686/13946/24
за позовом             Військового ліцею Державної прикордонної служби України  
до              ОСОБА_1                    
про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду з Хмельницького апеляційного суду було передано справу за позовом Військового ліцею Державної прикордонної служби України (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому позивач просив суд :
- стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Військового ліцею Державної прикордонної служби України (р/р UA958201720343150004000082213 в ДКСУ, м.Київ, МФО 820173, код ЄДРПОУ 38245193) завдану шкоду у сумі 13973,50 грн. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Військовий ліцей Державної прикордонної служби України, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його  позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції зосередившись на процедурному питанні щодо недотримання позивачем вимог ст. 11 Закону №160-ІХ не дослідив фактичні обставини направлення матеріалів службового розслідування. Вказує, що апелянт опинився в ситуації, коли адміністративний порядок притягнення до матеріальної відповідальності не може бути реалізований через відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 видати відповідний наказ з посиланням на пропуск строків, тому апелянт залишився без будь-якого захисту. Посилаючись на ст. 12 Закону №160-ІХ вказує на можливість  стягнення завданої шкоди в судовому порядку.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 у справі №686/13946/24 - залишити без змін.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що   ОСОБА_2 виконував обов`язки на посаді головного бухгалтера - начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України ( Військовий ліцей Державної прикордонної служби України).
Наказом начальника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України від 17 березня 2023 року № 105-ос відповідача було виключено зі списків особового складу підполковника ОСОБА_2 , якого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.03.2023 №291-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі наказу від 03.10.2023 №403-АГ «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування з метою з`ясування обставин та причин, а також встановлення посадових осіб, винних у не нарахуванні та невиплаті середнього заробітку за період з серпня по грудень 2022 року працівникам, увільненим від роботи відповідно до ч.1 ст.119 Кодексу законів про працю України, що стало наслідком їх звернення до суду та стягнення Ліцею додаткових витрат бюджетних коштів сплату судового/ збору , та правничої допомоги за рішенням судів.
За результатами проведеного службового розслідування, було встановлено порушення з боку підполковника ОСОБА_4 , які полягають у незабезпеченні нарахування та виплати середнього заробітку увільненим працівникам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відповідно до наказів начальника ліцею від 25.04.2022 № 67-ОС, від 27.04.2022 № 70-ОС, від 29.04.2022 № 72-ОС в період з листопада по грудень 2022 року, що стало причиною звернення вказаних працівників до суду та подальшого стягнення з Ліцею на виконання рішень судів по справах № 591/7046/22, 591/7043/22, 591/7044/22, 587/2216/22, 591/7041/22, 592/10663/22, 591/7042/22, 591/7045/22.
Крім того, встановлено, що відповідач, перебуваючи на посаді головного бухгалтера - начальника фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби), не забезпечив нарахування та виплати середнього заробітку вказаним працівникам, що стало причиною звернення вказаних працівників до суду та подальшого стягнення з ліцею на виконання рішень судів по справах № 591/7046/22, 591/7043/22, 591/7044/22, 587/2216/22, 591/7041/22, 592/10663/22, 591/7042/22, 591/7045/22 судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з тим, що за період з вересня по жовтень 2022 року середній заробіток увільненим працівникам не виплачувала Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького (орган, в якому ліцей на той час перебував на фінансовому забезпеченні) посадові особи ліцею не можуть нести відповідальність за шкоду завдану ліцею за вказаний період, а також за шкоду, завдану ліцею на виконання рішення Зарічного районного суду від 12.04.2023, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 05.10.2023 по справі №591/7045/22, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_13 про стягнення з ліцею середнього заробітку за період з вересня по жовтень 2023 року, комісія по проведенню службового розслідування дійшла висновку про те, що сума заподіяної ліцею шкоди, яка підлягає стягненню з підполковника ОСОБА_3 складає (31 939,2 - 3992,20) / 2 = 13973, 50 грн.
Відповідно до висновку службового розслідування з метою з`ясування обставин та причин, а також встановлення посадових осіб, винних у ненарахуванні та невиплаті середнього заробітку за період з серпня по грудень 2022 року працівникам увільненим від роботи відповідно до ч.1 ст. 119 КЗпП України, комісія пропонує: керуючись ч. 2 ст.11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» матеріали службового розслідування направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для вирішення питання про притягнення підполковника ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності. Матеріали службового розслідування направити до Національної академії Державної прикордонної служби України ім.. Богдана Хмельницького для встановлення посадових осіб, винних у не нарахуванні та не виплаті увільненним відповідно до частини ч.1 ст. 119 КЗпП України працівників ліцею за період з вересня по жовтень 2023 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 24.02.2024 № 10/1854-24-Вих повідомило позивача, що матеріали службового розслідування були направлені з порушенням строку, визначеного статтею 11 Закону України № 160-ІХ, у зв`язку з чим рішення про притягнення до матеріальної відповідальності  не приймалося.
Крім того, 15.04. 2024 року позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 лист «Про відшкодування шкоди» №10/583-24-вих. з пропозицією в семиденний строк від дня ознайомлення з інформацією, вказаною в даному листі відшкодувати ліцею завдану майнову шкоду шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ліцею коштів в розмірі 13973, 50 грн. 
Листом від 26.04.2024 № 09/4110-24-вих ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомило ліцей, що лист від 15.04.2024 № 10/583-24- вих. через систему електронного документообігу доведено до підполковника ОСОБА_3 .
Позивач у зв`язку з невиплатою відповідачем шкоди у добровільному порядку, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано порядок проведення процедури відшкодування шкоди в частині випадку переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника) встановлений статтею 11 Закону № 160-IX. Крім того, суд першої інстанції вважав необґрунтованим посилання позивача у спірних правовідносинах на положення статті 12 Закону № 160-IX, як підставу для стягнення з відповідача коштів у судовому порядку, оскільки вказана норма застосовується у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби, в тому числі у випадку, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).
Відповідно до ст.16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі ст. 26, 27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX (далі - Закон № 160-IX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ст. 1 цього Закону матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2 ст.10 Закону № 160-IX).
Наказом начальника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України від 17 березня 2023 року № 105-ос відповідача було виключено зі списків особового складу підполковника ОСОБА_2 , якого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.03.2023 №291-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Статтею 11 Закону № 160-IX визначено порядок проведення процедури відшкодування шкоди в разі переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Згідно з ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.
Отже, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності, а командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі наказу від 03.10.2023 №403-АГ «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування, за висновкам якого комісія запропонувала керуючись ч. 2 ст.11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» матеріали службового розслідування направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для вирішення питання про притягнення підполковника ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності. Матеріали службового розслідування направити до Національної академії Державної прикордонної служби України ім.. Богдана Хмельницького для встановлення посадових осіб, винних у не нарахуванні та не виплаті увільненним відповідно до частини ч.1 ст. 119 КЗпП України працівників ліцею за період з вересня по жовтень 2023 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 24.02.2024 № 10/1854-24-Вих повідомило позивача, що матеріали службового розслідування були направлені з порушенням строку, визначеного статтею 11 Закону України № 160-ІХ, у зв`язку з чим рішення про притягнення до матеріальної відповідальності  не приймалося.
Таким чином, позивачем не дотримано порядок проведення процедури відшкодування шкоди в частині випадку переведення особи до іншого місця служби чи перебування в розпорядженні відповідного командира (начальника) встановлений статтею 11 Закону № 160-IX.
Доводи  апелянта про можливість стягнення з відповідача коштів у судовому порядку відповідно до положень ст. 12  Закону № 160-ІХ, колегія суддів відхиляє та зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Колегія суддів вказує, що вказана норма застосовується у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби, в тому числі у випадку, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби. 
Отже, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності.
Судовим розглядом встановлено, що Наказом начальника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» ім. І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України від 17 березня 2023 року № 105-ос відповідача було виключено зі списків особового складу та наказом Голови Державної прикордонної служби України від 03.03.2023 №291-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто позивача не було звільнено.
Отже, враховуючи встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військового ліцею Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 686/13946/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло