ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року	Львів	Справа № 451/261/25 пров. № А/857/15752/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Носа С.П.
за участі секретаря судового засідання:           Скрутень Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року (суддя – Патинок О.П., час ухвалення – 08:20 год., місце ухвалення – м. Радехів, дата складання повного рішення – 02.04.2025), 
в адміністративній справі №451/261/25 за позовом ОСОБА_1 до   ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
про скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

                                                            встановив: 

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1), в якому просив: 1) скасувати постанову про адміністративне правопорушення №04/02/25/11 від 04.02.2025; 2) справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити; 3) повернути позивачу суму штрафу у розмірі 17000 грн, який був сплачений ним згідно платіжної інструкції від 04.02.2025; 4) судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. 
Ухвалою суду першої інстанції від 27.02.2025 залучено до справи співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – відповідач-2). 
Відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву, у яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 02.04.2025 відмовлено у задоволенні позову. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушення норм процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, належним чином не проведено повного, всебічного з`ясування обставин справи, без належного дослідження доказів у справі, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції  не прийнято до уваги, що виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 був здійснений повісткою №314122. Мета виклику згідно цієї повістки для звірки даних. Скаржник вважає, що мета виклику є незаконною. При тому, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування або їх відділів, і серед таких, виклик з метою звірки даних, відсутній. Звертаючись із позовною заявою в Радехівський районний суд Львівської області, позивач зазначив, що однією з підстав скасування спірної постанови відповідача-1 є те, що позивач не був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки його належним чином не було повідомлено про наявність поштового відправлення. Також відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) необхідно уточнити і такі не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії. Також вважає апелянт оскаржувану постанову №04/02/25/11 від 04.02.2025 року незаконною, адже посилання на норму нормативно-правового акту, який ставиться ОСОБА_1 у вину, вказано не коректно, що в свою чергу не має можливості встановити, яку саме норму він порушив. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Відповідач-1 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 згідно паспортних даних, ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.16). 
05.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і надіслано «Укрпоштою» повістку за №314122 на виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних на 11:00 год. 15.10.2024 року (а.с.58). 
Вказана повістка 11.10.2024 року з поштовим конвертом повернулася на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 57). 
15.10.2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. 
У подальшому, згідно з повісткою №191 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 27.01.2025 о 16:00 год. для обстеження та завершення ВЛК (а.с.36). 
Згідно з повісткою №416 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 31.01.2025 о 14:00 год. для уточнення військово-облікових даних (штраф) (а.с.36). 
Згідно повістки №1479 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 05.02.2025 о 10:00 год. для уточнення даних (штраф) (а.с.37). 
31.01.2025 стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №13 за ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.52). 
Із змісту цього протоколу видно, що порушення вчинено 15.10.2024 і полягає втому, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 15.10.2024 року о 11:00 год., відповідальність за що передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
04.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №04/02/25/11 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено штраф у сумі 17000 грн (а.с.54). 
За змістом вказаної постанови встановлено, що 31 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 прибув ОСОБА_1 як такий, що вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП (не з`явився на виклик територіального центру). 05 жовтня 2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів була сформована повістка за №314122 з накладенням кваліфікованого електронного підпису начальника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення даних о 11:00 год. 15 жовтня 2024 року. Повістка про виклик військовозобов`язаного була надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення з повідомленням про вручення, за адресою місця проживання, котра вказана ОСОБА_1 , під час уточнення своїх облікових даних, а саме: АДРЕСА_2 . 11.10.2024 року оператором поштового зв`язку повернутого ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендоване поштове відправлення, вкладенням до котрого була персональна повістка на ОСОБА_1 від 05.10.2024 року за №314122 з долученням Довідки ф.20 «Про причини повернення/досилання з відміткою – адресат відсутній за вказаною адресою. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_1 допустив порушення ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15.10.2024 року о 11:00 годині. Відповідальність за порушення передбачена відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є питання щодо протиправності постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 №04/02/25/11 від 04.02.2025 про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
За приписами частині 1 та 2 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно із частинами 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. 
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Апеляційний суд також враховує, що статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до частин 1-3 статті 1 якого Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Згідно з ч.8 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці. 
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». 
Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. 
Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію. 
У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України, який діє на час розгляду справи. 
Відповідно до абзаців 1 - 3  ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. 
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. 
Статтею 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Згідно частини 3 цієї статті – вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція). 
Згідно п.3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. 
У розглядуваній справі судом встановлено, що 04 лютого 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , встановив, що 31 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 прибув ОСОБА_1 як такий, що вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП (не з`явився на виклик територіального центру). 05 жовтня 2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка за №314122 на виклик військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення даних о 11:00 год. 15 жовтня 2024 року. Повістка про виклик військовозобов`язаного була надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення з повідомленням про вручення, за адресою місця проживання, котра вказана ОСОБА_1 , під час уточнення своїх облікових даних, а саме: АДРЕСА_2 . 11.10.2024 оператором поштового зв`язку повернутого ІНФОРМАЦІЯ_4 рекомендоване поштове відправлення, вкладенням до котрого була персональна повістка на ОСОБА_1 від 05.10.2024 року за №314122 з долученням Довідки ф.20 «Про причини повернення/досилання з відміткою – адресат відсутній за вказаною адресою. За вказаних обставин начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 вважав, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність прибуття до територіального центру комплектування, поважних причин, котрі б перешкоджали своєчасному прибуттю на виклик громадянином, не повідомлено та доказів цього не надано під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. А відтак начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 дійшов висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» – не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 15.10.2024 року о 11:00 годині. 
На підставі встановленого 04.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесена постанова №04/02/25/11 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено штраф у сумі 17000,00 грн.. 
Однак, вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції не взяв до уваги, що постанова №04/02/25/11 по справі про адміністративне правопорушення від 04.02.2025, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 без врахування вимог ч.7 ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, що є грубим процесуальним порушенням. 
Так, відповідно до ч.7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. 
Тобто, за приписами наведеної вище правової норми початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень. 
Згідно оскаржуваної постанови №04/02/25/11 по справі про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 судом встановлено, що порушення ОСОБА_1 вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» полягає в тому, що 15 жовтня 2024 року позивач не з`явився за викликом згідно повістки №314122 на виклик о 11:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення даних. 
Вказана повістка ІНФОРМАЦІЯ_4 №314122 була надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення з повідомленням про вручення, за адресою місця проживання, котра вказана ОСОБА_1 під час уточнення своїх облікових даних, а саме: АДРЕСА_2 , однак 11.10.2024 повернулася до органу ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 
Отже, апеляційний суд зазначає, що вчиненим адміністративне правопорушення вважається в той день, коли позивач не з`явився за викликом до органу ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто 15.10.2024. В цей же день порушення і було виявлено, оскільки було встановлено, що на визначений повісткою час 11:00 год 15 жовтня 2024 року позивач до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. 
Однак, спірну постанову №04/02/25/11 по справі про адміністративне правопорушення було винесено лише 04.02.2025, тобто після закінчення 3-х місячного строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП. 
При цьому слід зазначити, що неявка позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 не є триваючим порушенням, оскільки вказане суперечить самій повістці ІНФОРМАЦІЯ_4 №314122. 3-х місячний строк для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід обраховувати із 15 жовтня 2024 року (день вчинення і виявлення порушення), а не день фактичного прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 у січні 2025 року. 
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що при застосуванні приписів частини 7 статті 38 КУпАП першочерговим є питання щодо того чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення. Якщо ж такий 3-місячний строк уже закінчився, то це є безумовною перешкодою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Застосування ж річного строку, передбаченого частиною 7 статті 38 КУпАП, може бути актуальним лише в тому випадку, коли з дня вчинення порушення пройшло більше 1 року, безвідносно до того чи уже закінчився, чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення. 
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Враховуючи, що адміністративне стягнення на особу за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, суд констатує, що застосування адміністративного стягнення до позивача застосовано 04.02.2025 поза межами строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП. 
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржувана постанова відповідача є правомірною і винесена з дотриманням законодавства. 
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки за приписами пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, тому не підлягають дослідженню питання щодо наявності/відсутності доказів вини особи у вчиненні порушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
На підставі встановленого колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи ухвалено з неповним встановленням обставин у справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нової постанови, з врахуванням приписів статті 286 КАС України. 
Відповідно до статті 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 
Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Судом апеляційної інстанції враховано, що при поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн., а також при поданні апеляційної скарги у сумі 908,40 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень на користь позивача. 
Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що заявлена у позовній заяві вимога позивача про повернення йому суми штрафу у розмірі 17000 грн, який був сплачений згідно платіжної інструкції від 04.02.2025, до задоволення не підлягає, оскільки питання щодо повернення суми сплаченого штрафу за постановою ТЦК та СП про притягнення до адміністративної відповідальності виходить за межі спірних правовідносин, особливості провадження в яких врегульовано приписами статті 286 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд   
                                                        
                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року в адміністративній справі №451/261/25 за позовом ОСОБА_1 до   ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №04/02/25/11 від 04 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. сплаченого за подання позову та судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 40 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	С. П. Нос  	
Повний текст постанови суду складено 04.08.2025 року