ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1180/23  Номер провадження 22-ц/814/774/25	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Триголова В.М.,
суддів: Дряниця Ю.В., Лобов О.А.
секретар:Грицак А.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаззбут» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовною заявою до відповідача – ТОВ «Полтавагаззбут», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Розпорядженням голови Кобеляцького районного суду Полтавської області цивільну справу за вказаним позовом передано до Козельщинського районного суду Полтавської області на підставі ст. 31 ЦПК України.
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 12 липня 2023 року вказану цивільну справу передано для розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави за територіальною підсудністю.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2024 року про залишення позовної заяви без руху визначено недоліки, які необхідно було виправити позивачу у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду.
Із розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року № 575, доповідної записки помічника судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 – Коробкової О.О., що надійшли до судді 19.06.2024 року а також матеріалів справи встановлено, що в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» ОСОБА_3 було подано позовну заяву з додатками, в яких містяться копія позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаззбут», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Оскільки вказана позовна заява не містила відомостей щодо обставин її подання на виконання ухвали судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2024 року, зазначена позовна заява була автоматично розподілена між суддями Октябрського районного суду м. Полтави, та, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 року, суддя Шевська О.І. була визначена головуючої із розгляду даної справи.
В подальшому, суддею Шевською О.І. було встановлено, що вказана позовна заява була подана ОСОБА_3 саме на виконання ухвали судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2024 року, у зв`язку із чим розпорядженням керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року № 575 її було передано судді Сініцину Е.М. 19 червня 2024 року для розгляду та приєднання до матеріалів даної цивільної справи.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаззбут», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – визнано неподаною та повернуто позивачу.
В апеляційному порядку вказану ухвалу оскаржив позивач. Скарга мотивована тим , що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права . Зазначає , що судом першої інстанції безпідставно винесено ухвалу про повернення позовної заяви , також посилається на обставини помилкової реєстрації її заяви про усунення недоліків, як позову із подальшим переданням її судді Шевській О.І.Окрім того, посилається на направлення ухвали до електронного кабінету ОСОБА_3 , хоча як зазначено судом останній не є її представником.
Просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      від 04 листопада 1950 року (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).
Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише регламентованим, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Як визначено у частині другій статті 50 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (частина перша статті 12 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з частиною шостою статті 19 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);  4) справи про розірвання шлюбу;  5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що малозначними вважаються справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також суд може визнати справу незначної складності малозначною, однак крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій, зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.
Відповідно до частин першої-третьої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін;   3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення грошових коштів, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 100 = 302 800,00 грн) та становить 1 002 704 грн 22 коп , тобто ця справа на момент подання позову не була малозначною відповідно до закону.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Таким чином, встановивши, що заяву про усунення недоліків від імені   ОСОБА_1 , підписано ОСОБА_3 , який на підтвердження своїх повноважень надав довіреність, враховуючи предмет позову, та те, що ця справа не є малозначною відповідно до закону, що виключає можливість представництва позивача у суді особою, яка діє на підставі довіреності та не має статусу адвоката, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.
Водночас, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України).
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо визнання неподаною та повернення позовної заяви є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді:                                       Ю.В.Дряниця

                                                                О.А.Лобов