УХВАЛА
03 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 359/7111/22
провадження № 51-740ск24  
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року та вирок Київського апеляційного суд від 13 березня 2025 року у кримінальному провадженні стосовно нього,
 
встановив:
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті. 
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджуються із ухвалою апеляційного суду від 14 листопада 2023 року та вироком цього ж суду від 13 березня 2025 року стосовно нього, просить їх скасувати і призначити новий розгляд. Зокрема засуджений вказує на те, що призначаючи покарання суд не врахував ряд обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Також суд не взяв до уваги, що він є інвалідом 3 групи. Крім того, засуджений зазначає, що апеляційний суд безпідставно не зарахував у строк покарання термін його попереднього ув`язнення у період з 11 листопада  2015 року по 24 листопада 2016 року та з 24 по 25 січня 2019 року. Вважає, що апеляційний суд не дотримався приписів ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК).
 
Суд звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 02 квітня 2024 року ухвала Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року скасована,  а тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості її перегляду. Водночас засуджений просить скасувати вирок Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року, згідно якого апеляційний суд повторно переглянув справу в апеляційному порядку. 
Так, суд касаційної інстанції зокрема встановив, що  місцевий суд неправильно застосував положення ч. 5 ст. 72 КК, а саме зарахувавши у строк покарання засудженому його попереднє ув`язнення з 11 листопада 2015  року по 24 листопада 2016 року та з 24 січня 2019 року по 25 січня 2019 року, оскільки запобіжний захід у вказаний період йому було обрано в іншому кримінальному провадженні і вказані періоди вже були зараховані вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2019 року. Таким чином на час  ухвалення районним судом вироку від 05 липня 2023 року ОСОБА_4 був особою, яка відбуває покарання за попереднім вироком суду, а тому повторне зарахування попереднього ув`язнення є неможливим.
Крім того, згідно згаданого рішення місцевий суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, безпідставно урахував вирок Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, оскільки згідно правовим висновком об`єднаної палати викладеним у постанові від 01 червня 2020 року справа №766/39/17 при призначенні покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК необхідно керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.  
Згідно з усталеної судової практики та норм кримінального закону зарахування у строк покарання періоду попереднього ув`язнення, про що йде мова в касаційній скарзі, є неможливим, оскільки цей строк стосується іншого кримінального провадження. Повторне зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання не передбачено. 
 
Засуджений у касаційній скарзі не конкретизує, які порушення норм кримінального закону допустив апеляційний суд при вирішенні цього питання.
     
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.   
 
Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
 
Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Суд касаційної інстанції не вправі скасовувати судові рішення з інших підстав.
 
Разом з цим в касаційній скарзі не конкретизовано, які порушення допустив суд апеляційної інстанції, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухваленого рішення та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412 - 414 КПК, до безумовних підстав для їх скасування або зміни касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу.
 
Таким  чином,  з  урахуванням викладеного засудженому  необхідно  конкретно  вказати, які порушення допустив суд апеляційної інстанції,  в  якій  частині оскаржуване судове  рішення  не  відповідає  кримінальному  або  кримінально  процесуальному  законам,  які  конкретно дані про  його особу, суд  належним  чином  не  врахував при  визначенні  виду  і  розміру  покарання, які саме обставини не були взяті до уваги, та належним чином систематизувати доводи. Водночас засудженому необхідно врахувати, оскільки ухвала Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року була скасована, тому вона не може бути предметом повторної перевірки суду касаційної інстанції.  
 
Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає приписам, передбаченим 
ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засуджений повинен підтвердити, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду). 
 
Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд 
постановив:
 
Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року та вирок Київського апеляційного суд від 13 березня 2025 року у кримінальному провадженні стосовно нього, залишити без руху і надати для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали. 
 
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                         ОСОБА_3