ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
06 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 537/1091/22
провадження № 61-8459св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне некомерційне медичне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» міста Кременчука,
третя особа - директор Комунального некомерційного медичного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 міста Кременчука» Мазур Андрій Станіславович,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 21 травня 2024 року складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Карпушина Г. Л., Прядкіної О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного медичного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» міста Кременчука (далі - КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука), у якому просила  визнати незаконним та скасувати наказ КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука № 39/К від 29 квітня 2022 року про її звільнення; поновити її на посаді сестри медичної загальної практики-сімейної медицини № 1 КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 травня 2022 року по дату ухвалення судового рішення.
На обґрунтування своїх вимог зазначала, що перебувала в трудових відносинах з КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука та працювала на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини.
29 квітня 2022 року відповідач звільнив її з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Вважала звільнення незаконним. 
Жодних змін у організації праці на підприємстві не відбулося, тому законних підстав для скорочення посади, яку вона займала, не було. Відповідач не врахував її, як працівника, якому залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, переважного права на залишенні на роботі. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03 листопада 2023 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука № 39/к від 29 квітня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді сестри медичної загальної практики-сімейної медицини в КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука з 02 травня 2022 року.
Стягнуто з КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 травня 2022 року по 03 листопада 2023 року в розмірі 264 736,90 грн з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць.
Суд першої інстанції виходив з  того, що звільнення позивача здійснено з  порушенням вимог закону. Відповідач не дотримався процедури звільнення. Не зробив порівняльного аналізу продуктивності праці і  кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Не  довів, що позивач немає переважного права позивача на залишення на роботі.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 травня 2024 року рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від  03  листопада 2023 рокускасовано й ухвалено нове рішення про відмову в позові.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд не встановив порушень відповідачем вимог трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України з підстав заявлених у  позовній заяві. Відповідач виконав вимоги частини другої статті 40 та  частини третьої статті 49-2 КЗпП України. На недотримання відповідачем вимог статті 42 КЗпП України позивач у позовній заяві не посилалась.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У червні 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у  якійпросить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 21 травня 2024  року й залишити в силі рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від  03 листопада 2023 року.
Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а  саме: застосування норм права без урахування висновків, викладених у  постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року в  справі № 742/897/16-ц, від 07 лютого 2018 року в справі № 758/5386/15-ц, від 13 березня 2018 року в справі № 916/1764/17, від 20 серпня 2018 року в справі № 537/1621/17, від 01 жовтня 2018 року в справі № 569/1607/17-ц, від 25 червня 2019 року в  справі № 924/1473/15, від 15 жовтня 2020 року в справі № 922/2575/19, від 22 липня 2021 року в справі № 910/18389/20, від 31 травня 2023 року в справі № 504/2490/19.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Суд не врахував, що нові обставини, які з`явилися в ході розгляду справи, не  є  зміною підстав позову, оскільки первісні обставини залишились незмінними. Не звернув уваги на те, що відповідач належним чином не провів оцінки продуктивності праці та кваліфікаційного рівня працівників, внаслідок чого незаконно звільнив її з роботи.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
Відповідач та третя особа подали до Верховного Суду відзиви на  касаційну скаргу, у якому просять залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін.
11 липня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2025 року справу призначено до  судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
ОСОБА_1 працювала на посаді медичної сестри загальної практики-сімейної медицини амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 1 (далі - ЗПСМ АЗПСМ № 1) КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука.
Наказом КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука № 44 від 25 січня 2022 року, у  зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, наказано внести зміни до штатного розпису підприємства, а саме: вивести з 01 квітня 2022 року зі штатного розпису такі посади: сестра медична ЗПСМ АЗПСМ № 1 - 3 одиниці (зайняті посади); сестра медична дільнична педіатрична АЗПСМ № 2 - 3  одиниці (зайняті посади); статистик медичний - 1 одиниця (вакантна посада); оператор комп`ютерного набору ІІ категорії - 1 одиниця (вакантна посада); з  01  травня 2022 року вивести зі штатного розпису посаду сестри медичної ЗПСМ АЗПСМ № 1 - 3 одиниці (зайняті посади).
Цим же наказом було передбачено створити тимчасову комісію з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження звільнення.
Засіданням комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження звільнення, що оформлене протоколом № 1 від 26 січня 2022 року, проаналізувавши інформацію про працівників запропоновано роботодавцю кандидатури для звільнення за скороченням, зокрема ОСОБА_1 
24 лютого 2022 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про її наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників з одночасним повідомленням про відсутність вакантних посад на підприємстві, на які за  її  кваліфікацією вона може бути переведена.
ОСОБА_1 відмовилася від отримання цього повідомлення, про що складено акт від 24 лютого 2022 року.
04 квітня 2022 року директор КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука звернувся до  голови первинної профспілкової організації КНМП «ЦПМСД № 2» м.  Кременчука з поданням про розірвання трудового договору з працівником, зокрема ОСОБА_1 .
Згідно з витягом з протоколу № 49 від 07 квітня 2022 року профспілковий комітет не надав згоди на звільнення сестри медичної ЗПСМ АЗПСМ № 1 ОСОБА_1 .
Відмову профспілкового комітету на звільнення працівників обґрунтовано тим, що в Україні введено воєнний стан та є потреба в медичних працівниках для надання кваліфікованої медичної допомоги в разі необхідності.
Крім того посилався на наявність у ОСОБА_1 переважного права залишення на  роботі відповідно до статті 42 КЗпП України (менше 3 років до настання пенсійного віку).
28 квітня 2022 року ОСОБА_1 відмовилася від пропозиції відповідача про переведення на інше підприємство.
Наказом КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука № 39/к від 29 квітня 2022 року звільнено ОСОБА_1 29 квітня 2022 року у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до  закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і  праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і  праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статтями 42, 49-2 КЗпП України. 
Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на  роботі надається, зокрема працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на  отримання пенсійних виплат.
Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та  продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на  роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і  продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.
При цьому роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в  сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу роботи порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічні посади чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо. Такий висновок викладений, зокрема в постанові Верховного Суду від 27 вересня 2021 року в справі № 452/2056/18.
Установлено, що в КНМП «ЦПМСД № 2» м. Кременчука дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці у вигляді скорочення штату працівників. Зокрема, скороченню підлягала посада сестри медичної ЗПСМ АЗПСМ № 1 у  кількості 6 штатних одиниць.
Як установив суд першої інстанції, на посаді сестри медичної загальної практики-сімейної медицини працювало 22 особи.
На підтвердження проведення порівняльного аналізу продуктивності праці і  кваліфікації сестер медичних ЗПСМ відповідач надав суду протокол № 1 від 26 січня 2022 року та довідки про продуктивність праці та якість виконання посадових обов`язків сестер медичних.
Перевіривши надані документи, суд першої інстанції встановив, що при визначенні продуктивності праці та якості виконання посадових обов`язків відповідач брав до уваги: кваліфікацію та освіту за фахом, стаж роботи на  підприємстві, якість та своєчасність виконання посадових обов`язків (від 1 до 3, де 1 - погано із зазначенням у чому саме, 2 - середнє і є зауваження із  зазначенням зауважень, 3 - добре), володіння ПК, якість, своєчасність та  повнота внесення інформації до МІС (медичної інформаційної системи), виконання річного плану щеплень за 2021 рік, завантаженість протягом робочого дня та наявність заохочень. Інформації про те, які показники враховувалися при визначенні кваліфікації ні протокол, ні довідки не містять.
Згідно з проведеним відповідачем порівняльним аналізом, у ОСОБА_1 : вища категорія, тривалий безперервний трудовий стаж на підприємстві у 8 років, якість та своєчасність виконання посадових обов`язків - 2 (неповнота виконання обов`язків), часткове володіння ПК та МІС, у щепленнях вона незадіяна, у 2021 році завантаженість протягом робочого дня становила 100%, у 2022 - 75%.
Крім того на час проведення скорочення штату працівників ОСОБА_1 до настання пенсійного віку залишалося менше трьох років.
Водночас встановлено, що частина працівників, які мали однакову якість та  своєчасність виконання посадових обов`язків зі ОСОБА_1 , проте нижчу, ніж у неї, категорію, меншу завантаженість протягом робочого дня, звільнені не були.
Зокрема, відповідач надав перевагу на залишення на роботі сестрі медичній ОСОБА_2 , яка також має тривалий безперервний трудовий стаж на  підприємстві у 8 років, якість та  своєчасність виконання посадових обов`язків - 2 (неповнота виконання обов`язків), незадіяна у щепленнях, проте має значно меншу завантаженість протягом робочого дня (по 50% кожного року). 
З огляду на викладене, установивши, що відповідач не дотримався процедури звільнення позивача, не виконав передбачені статтею 42 КЗпП України вимоги, суд першої інстанції зробив правильний висновок про незаконність звільнення позивача та наявність підстав для поновлення її на роботі.
Твердження суду апеляційної інстанції про те, що порушення відповідачем вимог статті 42 КЗпП України не було підставою позову безпідставні, оскільки в позовній заяві ОСОБА_1 містяться посилання на порушення відповідачем визначеної законом процедури звільнення, неврахування її переважного права на залишення на роботі. До того ж відповідач надавав свої заперечення щодо такої підстави позову, які враховані судом першої інстанції під час розгляду справи.
У зв`язку із незаконним звільненням позивача суд першої інстанції правильно застосував норму частини другої статті 235 КЗпП України та обґрунтовано поклав на відповідача обов`язок виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснений судом першої інстанції на підставі долученої позивачем до позовної заяви довідки про її доходи за лютий, березень 2022 року. Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції доказів на підтвердження іншого розміру доходів позивача не надав, визначений нею розмір середньоденної заробітної плати не спростовував.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції й залишає в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 21 травня 2024 року скасувати,рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03 листопада 2023 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов