ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р.	Справа № 520/35129/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Труфанової К.М.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,  по справі № 520/35129/23
за позовом             ОСОБА_1      
до           Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , в якому просив :
-визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.07.2023 року № 963310184288 щодо розгляду заяв ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 12.12.2022 року, що були подані 13.12.2022 року. вх. № 22346 Л-2000-22. вх. № 22343 Л-2000-22. вх. № 22344 Л-2000-22;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 08.02.2014 року по 29.05.2017 року з проведенням підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити різницю в сумі за період з 08.02.2014 року по 29.05.2017 року з урахуванням вже виплачених сум. а також виплатити компенсацію втрати частини пенсії за вказаний період у зв`язку з порушенням термінів її виплати, розраховану на момент фактичної виплати зазначеної різниці в сумі пенсії;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 року з проведенням підвищення пенсії на 150 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ч. З ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла з 22.12.1995 року, з врахуванням зростань мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю в сумі пенсії за період з 01.07.2022 року з урахуванням уже виплачених сум, а також виплатити компенсацію втрати частини пенсії за період з 01.07.2022 року у зв`язку з порушенням термінів її виплати, розраховану на момент фактичної виплати зазначеної різниці в сумі пенсії;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного   фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 року з проведенням підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням зростань мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю в сумі пенсії за період з 01.07.2022 року з урахуванням уже виплачених сум. а також виплатити компенсацію втрати частини пенсії за період з 01.07.2022 року у зв`язку з порушенням термінів її виплати, розраховану на момент фактичної виплати зазначеної різниці в сумі пенсії.                       
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2023 року позов задоволено частково, а саме вирішено:
-визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.07.2023 року № 963310184288 щодо розгляду заяв ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 12.12.2022 року, що були подані 13.12.2022 року. вх. № 22346 Л-2000-22. вх. № 22343 Л-2000-22. вх. № 22344 Л-2000-22.
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 08.02.2014 року по 29.05.2017 року з проведенням підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та виплатити різницю в сумі за період з 08.02.2014 року по 29.05.2017 року з урахуванням вже виплачених сум.
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1   з 01.07.2022 року з проведенням підвищення пенсії на 150 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ч. З ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в редакції, що діяла з 22.12.1995 року, з врахуванням зростань мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю в сумі пенсії за період з 01.07.2022 року з урахуванням уже виплачених сум.
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 року з проведенням підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з врахуванням зростань мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю в сумі пенсії за період з 01.07.2022 року з урахуванням уже виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024р. по справі №520/35129/23 апеляційну скаргу головного управління залишено без задоволення.
Позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024, справа №520/35129/23 та встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк для подання звіту до Харківського окружного адміністративного суду про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 справа №520/35129/23.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення в порядку ст.381,382 КАС України по справі № 520/35129/23-відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року та прийняти рішення, яким заяву про встановлення судового контролю задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки відповідачем не виконуються вимоги державного виконавця, ігнорують його постанови та запити, відсутність судового контролю може призвести до невиконання рішення та подальшого порушення прав позивача
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, черговість здійснення виплат визначається в залежності від дати набрання рішенням законної сили та зазначено, що виплата буде здійснена при надходженні відповідного фінансового забезпечення.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками та зазначає. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз наведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом функції контролюю за суб`єктом владних повноважень стосовно дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
Водночас, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, у редакції, чинній з 19.12.2024, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже з 19.12.2024 встановлення судового контролю у адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг є обов`язком суду і задля того, щоб відмовити в його встановленні за наслідками розгляду заяви, поданої у порядку статті 382 КАС України, вже після прийняття рішення по суті, суд має перевірити належним чином факт повного виконання судового рішення, чого у цій справі судом першої інстанції зроблено не було.
Судовим розглядом встановлено, що позивачу було видано виконавчі листи від 08.10.2024р., які позивачем були подані до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Постановами старшого державного виконавця Шаровой Д.В. були відкриті виконавчі провадження:
- №76264744 (ідентифікатор доступу 40356А1Д6Г38) від 14.10.2024р. - про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 08.02.2014року по 29.05.2017 року з проведенням підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та виплатити різницю в сумі за період з 08.02.2014 року по 29.05.2017 року з урахуванням вже виплачених сум;
- №76262880 (ідентифікатор доступу В244Е077БВ81) від 10.10.2024р. - про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 року з проведенням підвищення пенсії на 150 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в редакції, що діяла з 22.12.1995 року, з врахуванням зростань мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю в сумі пенсії за період з 01.07.2022 року з урахуванням уже виплачених сум;
- №76263007 (ідентифікатор доступу Б6В27Б503Б91) від 10.10.2024р. - про зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 року з проведенням підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з врахуванням зростань мінімальної пенсії за віком та виплатити різницю в сумі пенсії за період з 01.07.2022 року з урахуванням уже виплачених сум.
Вказані постанови про відкриття виконавчих проваджень були направлені відповідачу у справі.
Постановами про відкриття виконавчих проваджень відповідачу був встановлений строк 10 днів для виконання рішення суду.
Відповідачем рішення суду виконане не було, листами від 24.10.2024р. у ВП №76263007, від 01.11.2024р. у ВП №76264744 повідомлено державного виконавця про те, що рішення суду знаходиться на опрацюванні.
В зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем були винесені постанови про накладання штрафу у кожному виконавчому провадження від 05.11.2024р. та стягнення на користь держави 5100,0грн. Також цими постановами відповідача було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 днів.
Оскільки відповідачем рішення суду виконане не було, державним виконавцем були винесені повторно постанови про накладення штрафу у кожному виконавчому провадження від 27.11.2024р. та стягнення на користь держави 10200,0грн. Також цими постановами відповідача було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 днів.
В зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду державним виконавцем відповідачу у кожному виконавчому провадженні були пред`явлені вимоги про виконання рішення від 10.02.2025р., в яких державний виконавець вимагає повідомити протягом 3 робочих днів про виконання рішення суду, надати відповідні копії документів, у разі невиконання в повному обсязі рішення суду повідомити виконавця про вжиті заходи та надати підтверджуючі документи. Також зазначеними вимогами виконавця відповідача було попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
У відповідь на вказані вимоги відповідачем у кожному виконавчому провадженні були направлені державному виконавцю листи від 17.02.2025р., в яких зазначено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024р. знаходиться на опрацюванні, про виконання рішення буде повідомлено додатково.
В зв`язку з невиконанням рішення суду та неповідомленням державного виконавця про вжиті для виконання рішення заходи, виконавцем відповідачу у кожному виконавчому провадженні були пред`явлені повторні вимоги про виконання рішення від 24.03.2025р.
До теперішнього часу відповідачем рішення суду не виконане, про стан виконання рішення позивача та державного виконавця не повідомлено, що стало підставою звернення до суду зі вказаною вище заявою.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. по справі №520/35129/23 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 08.02.2014р. по 29.05.2017р. шляхом підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з 01.07.2022р. шляхом підвищення пенсії на 150 процентів мінімальної пенсії за віком згідно ч. З ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” в редакції, що діяла з 22.12.1995 року, та з 01.07.2022р. шляхом підвищення його пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком за п. б) ст. 77 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з врахуванням зростань мінімальної пенсії за віком.
Сума доплати за період з 08.02.2014 по 29.05.2017 склала 4674,29 гривень, сума доплати за період з 01.07.2022 по 30.04.2025 склала 14312,34 гривень.
Судом першої інстанції зазначено, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Черговість здійснення виплат визначається в залежності від дати набрання рішенням законної сили. Зазначено, що виплата буде здійснена при надходженні відповідного фінансового забезпечення.
Тобто, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач фактично не заперечує свого обов`язку щодо виплати суми заборгованості пенсії, яка виникла після перерахунку.
Колегія суддів звертає увагу, що грошові кошти у вигляді заборгованості з пенсії, які належать позивачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не знаходяться на його рахунках. Фактично, у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України, після отримання їх від головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійним фондом України. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України.
Верховний суд у висновках постанови від 31.08.2023 по справі 560/16807/21 вказав, що оскільки відповідач (ГУ ПФУ) є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується     Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до     Конституції     та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи     статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.
    Згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21 листопада 2018 р. у справі № 373/436/17, від 15 травня 2020 р. у справі № 812/1813/18, від 21 травня 2020 р. у справі № 310/6910/16-а та від 19 лютого 2020 р. у справі №821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області до матеріалів справи не надано доказів які б підтверджували вжиття всіх залежних від нього заходів для виплати заборгованості (вчинення ним всіх дій спрямованих на виконання судового рішення у цій справі) , враховуючи, що невиплата нарахованих сум має місце не внаслідок ухилення від виконання судового рішення, а через відсутність у необхідному розмірі коштів, необхідних для його виконання.
Перевірка цих обставин (вжиття всіх залежних від нього заходів для виплати заборгованості та вчинення ним всіх дій спрямованих на виконання судового рішення у цій справі)  є необхідною умовою для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для прийняття звіту про повне виконання відповідачем рішення суду внаслідок вчинення чи невчинення останнім усіх можливих дій, спрямованих на виконання такого рішення суду. 
Тобто, відповідачем підтверджено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/35129/23 залишається не виконаним в частині виплати усіх відповідних сум, що є об`єктивною обставиною для можливості встановлення судового контролю.
Колегія суддів зазначає, що невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі “Шмалько проти України” від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі “Сокур проти України” (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі “Крищук проти України” (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Окрім того, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Відповідно до рішень ЄСПЛ “Кечко проти України” (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та “Ромашов проти України” (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
Зокрема, у справі “Кечко проти України” (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
У рішеннях ЄСПЛ у справі “Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України” (заява № 70297/01) та у справі “Бакалов проти України” (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).
Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2023 року виконано частково, а саме: лише в частині здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії. При цьому доказів виплати позивачеві перерахованої суми пенсії органом Пенсійного Фонду не надано.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю.
Відповідно до п. “ґ” ч. 4 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з, зокрема резолютивної частини із зазначенням: встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Отже, враховуючи, що встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення є дискреційним правом суду, колегія суддів вважає достатнім строк для подання звіту тривалістю у місяць.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає наявними підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт до суду першої інстанції про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 у справі № 520/35129/23  протягом одного місяця з моменту отримання копії постанови.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України” (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такої ухвали.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 по справі № 520/35129/23 скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 у справі № 520/35129/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт до суду першої інстанції про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 у справі № 520/35129/23 протягом одного місяця з моменту отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  23.06.2025 року