УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 червня 2025 року
м. Київ
справа № 991/10365/24
провадження № 51 - 2059 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, 
встановив:
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 12 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення розміру застави.
Не погодившись із ухвалою, ОСОБА_4 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на зазначену ухвалу місцевого суду.
Після цього ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2025 року. Крім того, він просить поновити строк на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.
За приписами ч. 1 ст. 117 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_4 є мотивованим і свідчить про поважність пропуску строку на касаційне оскарження, який необхідно поновити.
Перевіривши касаційну скаргу та копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
За приписами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Як убачається зі змісту ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2025 року, обвинувачений подав апеляційну скаргу на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 12 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення розміру застави. Вказане судове рішення не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 392 КПК.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого слід відмовити.  
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання ОСОБА_4 задовольнити.
Поновити йому строк на касаційне оскарження ухвали судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2025 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                         ОСОБА_3