Справа № 126/1652/24
Провадження № 22-ц/801/1414/2025
Категорія: 88
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року	Справа № 126/1652/24	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, про визнання особи недієздатною, призначення опікуна за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1  – адвоката Пригузи С. Д. на рішення Бершадського районного суду Вінницької області у складі судді Губка В. І., присяжних Толстова О. О., Зубченко І. П. від 08 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

        01 липня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Пригузу С. Д. звернувся до суду з цією заявою, за якою просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити його опікуном над нею.
       Покликався на те, що він є зятем ОСОБА_2 – особи з інвалідністю другої групи з діагнозом F 20.00 «Шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу». З 1999 року вона перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Починаючи з 1996 року ОСОБА_2 щорічно проходила лікування у психоневрологічній лікарні ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради. За станом свого здоров`я ОСОБА_2 не розуміє своїх дій та не відповідає за свої вчинки, не здатна до самообслуговування, не може здійснювати особисті та майнові права, піклуватися про створення необхідних побутових умов, забезпечувати своє лікування та потребує постійного стороннього догляду. Зазначав, що має можливість дбати про ОСОБА_2 , створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. Чоловік ОСОБА_2 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його дружина ОСОБА_4 не має можливості постійно доглядати за своєю матір`ю, тому що виховує неповнолітню дитину, яка часто хворіє.
       Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року заяву задоволено частково.
       Визнано ОСОБА_2 недієздатною та встановлено над нею опіку.
       В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
       Визначено строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2  недієздатною два роки з моменту набрання рішенням законної сили. 
       До призначення у встановленому законом порядку опікуна над ОСОБА_2 його обов`язки покладено на орган опіки та піклування Бершадської міської ради.
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 визнана недієздатною внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, що підтверджується довідкою лікаря-психіатра та висновком судово-психіатричного експерта.
       Водночас суд першої інстанції відмовив у призначенні ОСОБА_1 опікуном, тому що подання органу опіки та піклування Бершадської міської ради не містить належної мотивації щодо його призначення. Подання не містило обґрунтувань, доказів можливості заявника бути опікуном, а також конкретних обставин, які б зумовлювали необхідність такого призначення. Інших об`єктивних підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном у поданні не було. Крім того матеріали справи не містять доказів позитивного ставлення чи прив`язаності ОСОБА_2 до заявника, що свідчило б про довірливі та доброзичливі стосунки між ними та відповідність такого призначення її інтересам. До суду також не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість дочки ОСОБА_4 виконувати опікунські обов`язки над своєю недієздатною матір`ю ОСОБА_2 .
       В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1  – адвокат Пригуза С. Д., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном недієздатної  ОСОБА_2 скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на ті ж обставини, що і в заяві про визнання особи недієздатною та призначення її опікуна. Зазначав, що відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації щодо призначення опікуном ОСОБА_1 . Вказував, що суд першої інстанції помилково вважав подання органу опіки та піклування неналежно мотивованим, тому що всі необхідні документи щодо стану його здоров`я були надані. Крім того звертав увагу, що між ним  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 склалися особисті приязні стосунки, а її дочка не може постійно здійснювати догляд через хворобу дитини та власний стан здоров`я.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частинами першою – третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
       Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є зятем ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . 
       Відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 002295 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи безтерміново.
        ОСОБА_2 встановлено діагноз F 20.00 «Шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу»; з 1999 року вона перебуває на обліку, що підтверджується довідкою лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради» (далі КНП «Бершадська ОЛІЛ») від 26 квітня 2024 року.
       Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 749 від 05 грудня 2024 року ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F 20.0); внаслідок захворювання ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки.
       Бершадська міська рада, діючи як орган опіки та піклування звернулася до суду із поданням № 01-26/672 від 02 квітня 2025 року про доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 над тещею ОСОБА_2 у випадку визнання її судом недієздатною. 
       Відповідно до акту № 268 про обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 10 лютого 2025 року, складеного комісією Устянського старостинського округу Бершадської міської ради Герун О. С. проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також за цією ж адресою без реєстрації проживають: дружина ОСОБА_4 , 1993 року народження, син ОСОБА_6 , 2015 року народження, теща ОСОБА_2 , 1971 року народження.
       Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов потенційного опікуна, піклувальника та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання особи, яка потребує оформлення опіки чи піклування головним спеціалістом відділу соціального захисту та охорони здоров`я населення ОСОБА_7 та директором КУ ЦСС Крук Л. М., начальником ССД Лелюк В. І. проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок складається з 5 кімнат, в будинку наявні комунальні вигоди, ванна, пічне опалення, колодязь. В будинку створені всі необхідні умови для належного проживання. В ОСОБА_2 є окрема кімната. На момент обстеження хвора вела себе агресивно, на зауваження дочки не реагувала та не йшла на контакт. Зі слів дочки ОСОБА_2 реагує тільки на зауваження зятя та всю необхідну допомогу приймає тільки від нього. Відповідно до медичних документів ОСОБА_2 перебуває на обліку психіатра та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. 
       Відповідно до протоколу № 32 від 20 лютого 2025 року Комунального некомерційного підприємства «Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 за станом здоров`я може надавати соціальні послуги. 
        ОСОБА_1 за останні 5 років за наркологічною та психіатричною допомогою не звертався (довідка КНП «Бершадська ОЛІЛ» від 07 лютого 2025 року).
       Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації від 20 грудня 2024 року № 06-14/696 ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі державних соціальних допомог № 2 у м. Бершадь Вінницької області та отримує допомогу на догляд особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу та здійснює догляд за ОСОБА_2 , яку призначено на період з 01 грудня 2024 року по 31 травня 2025 року. 
       Відповідно до довідки-характеристики Устянського старостинського округу Бершадської міської ради від 05 лютого 2025 року № 252, виданої на ОСОБА_1 , Устянський старостинський округ не володіє компрометуючими даними щодо нього. 
        ОСОБА_1 станом на 07 лютого 2025 року на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не мав та в розшуку не перебував, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості».
       Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном недієздатної  ОСОБА_2 , а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.
       Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Згідно з статтею 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
       Статтею 55 ЦК України установлено, що опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
       Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
       Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
       Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
       Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
       Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24),від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23 (провадження № 61-9837св24), від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження 61-16711 св 24).
       Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
       Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
       Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
       При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
       Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
       Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
       Згідно з поданням виконавчого комітету Бершадської міської ради від 02 квітня 2025 року № 01-26/672 остання вважала за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над тещею ОСОБА_2 у випадку визнання її судом недієздатною. 
       Із подання вбачається, що ОСОБА_2 проживає в будинку разом зі своїм зятем ОСОБА_1 , дочкою ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_6 . Водночас у поданні не зазначено, що за станом здоров`я дочка ОСОБА_4 не може здійснювати догляд за своєю матір`ю. Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості дочки ОСОБА_4 виконувати опікунські обов`язки над недієздатною матір`ю ОСОБА_2 суду також не надано.
       Суд першої інстанції правильно зауважив, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, зважаючи на наявність осіб, які можуть бути опікунами, зокрема дочки недієздатної – ОСОБА_4 , яка проживає разом з нею та фактично може виконувати обов`язки по її догляду.
       Також суд наголосив на відсутності доказів позитивного ставлення та прихильності недієздатної особи до заявника. Це є ключовим фактором, тому що призначення опікуна має відповідати інтересам особи, що перебуває під опікою, та ґрунтуватися на довірливих і доброзичливих стосунках.
       При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
       Саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.
       Таким чином суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами дійсність його намірів щодо забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів ОСОБА_2 , прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для призначення його опікуном недієздатної тещі та тимчасове покладення на орган опіки та піклування обов`язків зі здійснення опіки над недієздатною ОСОБА_2 , зі встановленням дворічного строку дії такого рішення.
       Отже доводи апеляційної скарги не є істотними і зводяться до переоцінки доказів, досліджених та оцінених судом першої інстанції, а відтак не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд
постановив:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Пригузи С. Д. залишити без задоволення, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року – без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. В. Ковальчук

                                                                               Т. Б. Сало