Номер провадження: 22-ц/813/109/25 
Справа № 520/21478/18
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10.04.2025 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , 
представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , 
від відповідача ОСОБА_5 – не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 – не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 – не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_8 – не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. – не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцької М.Л. – не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» – не з`явились,
розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі №520/21478/18 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцької Маргарити Леонідівни, публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про визнання правочинів недійсними, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за апеляційною скаргою представника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року у складі судді Калініченко Л.В., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_9 , звернувшись 28 грудня 2018 року до суду з вищеназваним, вказала, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 грудня 2015 року була власником дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка площею 0,1000 га під будинком належала їй на праві власності згідно державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого 20 грудня 2005 року; право власності на земельну ділянку в Реєстрі зареєстровано 11 грудня 2015 року. 
11 грудня 2015 року між нею ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було укладено та нотаріально посвідчено договір позики грошових коштів в сумі 7160400,00 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 360000,00 доларів США, під зобов`язання повернення коштів у строк до 11 грудня 2016 року. Для виконання зобов`язань за договором позики між нею ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір від 11 грудня 2015 року, за яким передано в іпотеку вказаний будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . На предмет іпотеки нотаріусом 11 грудня 2015 року накладено обтяження та заборони до припинення чи розірвання договору іпотеки, записи про які внесені до Реєстрів. Наявність у Реєстрі записів про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. 
30 березня 2016 року між нею ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Запольською О.В. договір купівлі-продажу дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
30 березня 2016 року між нею ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Запольською О.В. договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявним є запис приватного нотаріуса Запольської О.В. про припинення іпотеки та обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, що внесений на підставі укладеного між нею ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запольською О.В. 30 березня 2016 року договору про припинення.
Позивач ОСОБА_9 зазначила, що 30 березня 2016 року з ОСОБА_8 у нотаріуса ніякого договору не підписувала, ОСОБА_8 у нотаріуса ОСОБА_11 30 березня 2016 року при укладенні договорів купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки присутнім не був. 
За Законом України «Про іпотеку» іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя; правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним.
Позивач ОСОБА_9 вказала, що їй не відомо, чи дотримані вимоги законодавства при посвідченні правочину, припиненні заборони, іпотеки приватним нотаріусом Запольською О.В. Під час укладення правочинів з ОСОБА_5 питання припинення заборони, іпотеки не порушувалось, будь-які дії щодо наведеного не оголошувались. Дійсних намірів щодо здійснення купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки у неї ОСОБА_9 та ОСОБА_5 не було. У порушення статей 662, 689 ЦК України фактичної передачі нерухомого майна за спірними договорами не відбулося, в дачному будинку з сім`єю проживає з 2004 року, сплачує комунальні послуги. ОСОБА_5 у будинку не був, не утримував його та не експлуатував. ОСОБА_5 грошових коштів при укладенні договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не надавав. 
Натомість, ОСОБА_5 надав розписку від 30 березня 2016 року про зобов`язання повернути їй ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 284000,00 доларів США за умови повернення йому вказаної суми коштів ОСОБА_6 , які останні заборгував ОСОБА_5 .
Позивач ОСОБА_9 вказала, що кошти в сумі 284000,00 доларів США і складали дійсну вартість дачного будинку і земельної ділянки. Даний факт, на думку позивача, свідчить про те, що оскаржувані договори купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки були лише засобом забезпечення зобов`язання з погашення боргу ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 , не маючи на меті настання правових наслідків у вигляді придбання дачного будинку та земельної ділянки та, відповідно, переходу права власності на них від неї ОСОБА_9 до ОСОБА_5 . Крім того, вказана у договорах продажна вартість об`єктів на момент укладення договорів купівлі-продажу була значно занижена від реальної ринкової вартості, тому за таких обставин ОСОБА_5 не є добросовісним набувачем будинку та земельної ділянки. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мали злочинний умисел і ввели її ОСОБА_9 в оману та, спонукаючи до укладення фіктивних правочинів, шахрайським шляхом фактично позбавили права власності на дачний будинок та земельну ділянку.
Позивач ОСОБА_9 зазначила, що неправомірно та всупереч їхніх з ОСОБА_5 домовленостей дачний будинок та земельну ділянку відчужено ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 05 грудня 2017 року. В свою чергу ОСОБА_3 уклав з ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» іпотечні договори, за якими передав нерухоме майно в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань, зокрема, за Кредитним договором №КR/F/03-1-0232 від 05 грудня 2017 року між ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» та ОСОБА_7 .
Позивач ОСОБА_9 вважає, що спірні об`єкти нерухомого майна незаконно вибули із її володіння. Враховуючи, що перші договори купівлі-продажу є фіктивними, усі подальші похідні від них правочини є незаконними, тому об`єкти відчуження за даними договорами підлягають витребуванню на користь ОСОБА_9 як законного власника. 
Позивач ОСОБА_9 , звернувши позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , просила:
визнати недійсним Договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 30 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №340;
скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на дачний будинок АДРЕСА_2 , прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., реєстраційний номер нерухомого майна: 796070351101, номер запису про право власності: 13962689, скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
визнати недійсним Договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 30 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №337;
скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер 5110136900:34:010:0093, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., реєстраційний номер нерухомого майна: 802804051101, номер запису про право власності: 13962143, скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 
визнати недійсним Договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №1453;
скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на дачний будинок АДРЕСА_2 , прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року, номер запису про право власності: 38538205, скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
визнати недійсним Договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №1455;
скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_4 , прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року, номер запису про право власності: 38539652, скасувати відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 земельну ділянку АДРЕСА_4 (т.1 а.с.2-14).
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.165-166).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року заяву ОСОБА_9 про забезпечення позову повернуто заявнику (т.1 а.с.180-181). 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2019 року, постановленою у судовому засіданні без виготовлення окремого процесуального документа, залучено до участі в справі в якості в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_8 (т.1 а.с.219-220). 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року заяву ОСОБА_9 про забезпечення позову задоволено; в порядку забезпечення позову: 
накладено арешт на належні ОСОБА_3 дачний будинок АДРЕСА_1 загальною площею 121,8 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 796070351101) та земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110136900:34:010:0093 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 802804051101), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; 
встановлено заборону суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна дачного будинку АДРЕСА_1 загальною площею 121,8 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 796070351101) та земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110136900:34:010:0093 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 802804051101), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.29-32).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року заяву представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення задоволено; в порядку вжиття зустрічного забезпечення визначено ОСОБА_9 розмір зустрічного забезпечення в сумі 5656734,00 грн. та зобов`язано ОСОБА_9 сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду у п`ятиденний строк з дня винесення ухвали про зустрічне забезпечення, тобто до 05 серпня 2019 року включно; зобов`язано ОСОБА_9 у строк до 05 серпня 2019 року включно надати до суду документи, що підтверджують сплату суми зустрічного забезпечення (т.2 а.с.48-51).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року; скасовано зустрічне забезпечення, вижите на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року (т.2 а.с.71-73).
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 березня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_9 задоволено; ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року скасовано, прийнято нову постанову, якою заяву представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення залишено без задоволення; ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову скасовано (виділені матеріали: т.3 а.с.125-133, 134-142).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 травня 2021 року заяву ОСОБА_9 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 05 березня 2021 року задоволено; роз`яснено, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року про забезпечення позову є чинною та не скасованою внаслідок прийняття постанови Одеського апеляційного суду від 05 березня 2021 року у справі №520/21478/18 (виділені матеріали: т.3 а.с.161-163).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року задоволено частково клопотання представника ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_9 про витребування доказів; 
витребувано у приватного нотаріуса Запольської О.В. копію Договору купівлі-продажу від 30 березня 2016 року за реєстровим №340, копію Договору купівлі-продажу від 30 березня 2016 року за реєстровим №337 та документів, що стали підставою для укладення договорів; 
витребувано у приватного нотаріуса Бєлостоцької М.Л. копію Договору купівлі-продажу від 05 грудня 2017 року за реєстровим №1453, копію Договору купівлі-продажу від 05 грудня 2017 року за реєстровим №1455 та документів, що стали підставою для укладення договорів (т.2 а.с.185-188).
03 жовтня 2019 року від приватного нотаріуса Бєлостоцької М.Л. в порядку виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2019 року про витребування доказів надано копію договору купівлі-продажу від 05 грудня 2017 року за реєстровим №1453, копію договору купівлі-продажу від 05 грудня 2017 року за реєстровим №1455 та копії документів, що стали підставою для укладення договорів (т.3 а.с.1-167). 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №522/17518/19 за позовом ОСОБА_9 до приватного нотаріуса Запольської О.В., ОСОБА_8 про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації, припинення іпотечного обтяження (т.4 а.с.41-43).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_9 про забезпечення доказів допитом свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (т.4 а.с.103-104).
Відзиви на позов, письмові пояснення не подані. 
Рішенням Київського районного суду від 03 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено (т.4 а.с.119-130). 
Висновок суду мотивовано недоведеністю вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та похідних від них вимог про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та витребування майна. Позивачем, яка заявила про фіктивність спірних правочинів, не надано доказів на підтвердження відсутності в учасників спірних правочинів ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 намірів створити юридичні наслідки під час укладення договорів купівлі-продажу від 30 березня 2016 року та 05 грудня 2017 року відповідно. Суд виходив з безпідставності доводів ОСОБА_9 щодо не підписання та не укладення між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 договору припинення від 30 березня 2016 року, даний договір недійсним не визнаний та не є предметом розгляду даної справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 на рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.4 а.с.133-142).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Суд належним чином не дослідив обставини щодо дотримання вимог законодавства при посвідченні правочинів, припиненні заборони іпотеки приватним нотаріусом Запольською О.В. та при укладенні наступних правочинів ОСОБА_5 . Суд не прийняв до уваги обставини того, що покупець за договором купівлі-продажу не прийняв товар, ОСОБА_5 не мав дійсних намірів, здійснюючи купівлю-продаж дачного будинку та земельної ділянки. Фактична передача майна не відбулася, грошові кошти ОСОБА_5 за будинок та земельну ділянку не передав, надав розписку щодо зобов`язання повернути спірні об`єкти після повернення йому ОСОБА_6 боргу. ОСОБА_5 неправдиво трактував надану ним розписку як те, що зобов`язався повернути грошові кошти ОСОБА_9 у сумі 284000,00 доларів США у разі повернення йому ОСОБА_6 боргу. Вважає, що договори купівлі-продажу були лише засобом забезпечення виконання зобов`язання з погашення боргу ОСОБА_6 і не мали на меті настання юридичних наслідків у вигляді придбання у власність дачного будинку та земельної ділянки. Крім того, вказана у договорах вартість об`єктів продажу не відповідає їхній ринковій вартості. ОСОБА_5 не є добросовісним набувачем дачного будинку та земельної ділянки, такі вибули з володіння ОСОБА_9 незаконно. Суд не зупинив провадження у справі, не обґрунтував у рішенні свої висновки. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Твердження про недотримання нотаріусом вимог закону при посвідченні договорів не відповідають дійсності на спростовані доказами у справі. Припинення іпотеки та записів про заборону відчуження предмету іпотеки юридично не пов`язано з укладенням між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 договорів купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки. Договір про припинення іпотеки є правочином, направленим на припинення правовідносин, які виникли у зв`язку з укладенням договору іпотеки. Договори купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки укладалися вже після того, як правовідносини іпотеки були припинені, тому помилково буде пов`язувати ці правочини між собою та стверджувати про порушення пункту 2.14 глави 2 розділу П Порядку. ОСОБА_9 підтвердила, що саме нею були укладені договори іпотеки дачного будинку та земельної ділянки, отже вона була ознайомлена з суттєвими умовами іпотеки та не могла не знати про обмеження, пов`язані з накладенням іпотечного обмеження на її майно, а саме заборону на відчуження предмету іпотеки. Це означає, що ОСОБА_9 знала і не могла не знати про те, що укласти договори купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки з ОСОБА_5 вона може лише після зняття обмеження, накладеного іпотекою. У позовній заяві ОСОБА_9 підтверджує, що уклала з ОСОБА_5 договори купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки. До позивача ОСОБА_9 має бути застосований принцип «заборони суперечливої поведінки». Посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_9 намагається здійснити переоцінку доказів, яким суд надав належну оцінку. Твердження ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 не сплачено грошові кошти при укладенні договорів купівлі-продажу, не підтверджені доказами. У пунктах 2.1 договорів купівлі-продажу зазначено, що покупець сплатив продавцю ціну продажу повністю до підписання договору, що і було перевірено та посвідчено нотаріусом. Подальші твердження ОСОБА_9 про нібито надання ОСОБА_5 розписки про повернення грошових коштів в сумі 284000,00 доларів США, свідчать про існування між нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносин, які не є предметом розгляду у даній справі та не мають відношення до оспорюваних правочинів (у розписці договори купівлі-продажу та нерухоме майно не згадуються). Вказане позивачем твердження може бути предметом розгляду у відповідному кримінальному провадженні, проте не може слугувати підставою для визнання недійсними оскаржуваних договорів у цьому спорі. Твердження ОСОБА_9 про наявність іншої розписки, в якій ОСОБА_5 зобов`язується повернути ОСОБА_9 дачний будинок та земельну ділянку у разі повернення ОСОБА_6 . ОСОБА_5 боргу, не є підставою для визнання договорів купівлі-продажу недійсними, оскільки сама по собі розписка щодо розпорядження нерухомим майном є нікчемною в силу закону. Форма правочину як "розписка" щодо розпорядження нерухомим майном не передбачена Цивільним кодексом України та є нікчемною в силу закону, отже наведена ОСОБА_9 розписка є неналежним та недопустимим доказом. Твердження ОСОБА_9 про недійсність договорів купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не підтверджені доказами. ОСОБА_5 як новий власник дачного будинку та земельної ділянки мав право продати їх без будь-яких обмежень. Позивачем не наведено жодної норми права, яка б у розумінні положень частин першої, третьої статті 215 ЦК України була б підставою недійсності правочину чи свідчила б про недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК (підстава заявлення позову). Позивачем зроблено безпідставний висновок про фіктивність укладених нею договорів купівлі-продажу, що прямо суперечить її власному волевиявленню, адже при укладенні нотаріально посвідчених договорів нотаріус пересвідчився у справжності намірів позивача, про що вказано у пункті 7.1 оспорюваних договорів. ОСОБА_9 не надано доказів жодної з ознак фіктивності правочину. З тексту укладених з ОСОБА_5 договорів купівлі-продажу вбачається, що ОСОБА_9 не могла не знати та не розуміти наслідків укладення нею таких правочинів. Вимоги ОСОБА_9 про віндикацію є безпідставними, право власності на дачний будинок та земельну ділянку набуто ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу з ОСОБА_5 , стороною цих правочинів ОСОБА_9 не була. На момент укладення договорів будь-які обмеження чи заборони на відчуження нерухомого майна були відсутні. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем об`єктів нерухомого майна. В діях ОСОБА_9 була воля на передачу майна іншій особі, що унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача (т.5 а.с.1-12).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
Згідно укладеного між ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 30 березня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №340, ОСОБА_9 продала ОСОБА_5 купив дачний будинок загальною площею 121,8 кв.м, житловою площею 48,6 кв.м, з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110136900:34:010:0093, цільового призначення «для індивідуального дачного будівництва», розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт договору належав подавцю ОСОБА_9 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 49145950, виданого Овідіопольським районним управлінням юстиції Одеської області 05 грудня 2015 року. Право власності на об`єкт договору за ОСОБА_9 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Овідіопольським районним управлінням юстиції Одеської області 05 грудня 2015 року, номер запису про право власності 12380117, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 796070351101 (т.3 а.с.13-15). 
У Договорі вказано, що продаж нерухомого майна здійснено за 55688,65 грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору; зазначена ціна відповідає волевиявленню продавця та покупця, є остаточною, змінам не підлягає і відповідає їх дійсним намірам (п.2.1, 2.2); оціночна вартість нерухомого майна складає 55688,65 грн. відповідно до Звіту про оцінку майна №RS00-151210-117, проведену 10 грудня 2015 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АКР-Консалт» (сертифікат 17014/14, виданий ФДМУ 07 жовтня 2014 року) (п.2.3); сторони стверджували, що цей правочин укладається на умовах, які для них є вигідними, а також те, що зазначена в договорі ціна відповідає їх волевиявленню (п.2.4); продавець гарантувала, що нерухоме майно не є предметом іпотеки згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п.5.1.5); сторони підтвердили, що волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, укладення договору відповідає інтересам сторін, договір не носить характеру фіктивного та удаваного і не є правочином, вчиненим в результаті зловмисної домовленості; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому, він не порушує громадського та публічного порядку; кожна із сторін правочину підтверджує дійсні наміри щодо вчинення цього правочину, а також відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину; сторони підтверджують однакове розуміння значення умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін правочину, про що свідчать особисті підписи на правочині тощо (п.5.4); громадянка ОСОБА_9 засвідчила, що нерухоме майно, яке є предметом договору купівлі-продажу, належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, тому договір вчиняється за наявності відповідної заяви її чоловіка ОСОБА_17 , справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Запольською О.В. 30 березня 2016 року за реєстровим №336 (п.5.5) (т.3 а.с.13-15).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 31 березня 2016 року та станом на 05 грудня 2017 року 14:35:05 дачний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 796070351101) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 30 березня 2016 року на праві власності ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), форма власності приватна, розмір частки 1/1, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запольською О.В. 30 березня 2016 року за реєстровим №340 (підстава виникнення права власності). Запис про право власності 13962689 внесений державним реєстратором приватним нотаріусом Запольською О.В. 30 березня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 290397436 від 31 березня 2016 року (т.3 а.с.19-20, 71-72).
Згідно укладеного між ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1453, ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 купив дачний будинок загальною площею 121,8 кв.м, житловою площею 48,6 кв.м, з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110136900:34:010:0093, цільового призначення «для індивідуального дачного будівництва», розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт договору належав подавцю ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 30 березня 2016 року за реєстровим №340. Право власності на об`єкт договору за ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про право власності 13962689, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 796070351101, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, індексний номер інформаційної довідки 56402490, виданої приватним нотаріусом Запольською О.В. (т.3 а.с.6-9). 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05 грудня 2017 року 17:46:00 дачний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 796070351101) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 05 грудня 2017 року на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), форма власності приватна, розмір частки 1/1, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року за реєстровим №1453 (підстава виникнення права власності). Запис про право власності 23753350 внесений державним реєстратором приватним нотаріусом Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38538205 від 05 грудня 2017 року (т.3 а.с.79).
Згідно укладеного між ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 30 березня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №337, ОСОБА_9 продала ОСОБА_5 купив земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110136900:34:010:0093, цільового при значення «для індивідуального дачного будівництва», розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт договору належав подавцю ОСОБА_9 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯБ №296248, виданого Одеським управлінням земельних ресурсів 20 грудня 2005 року, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010550503546. Право власності на об`єкт договору за ОСОБА_9 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Овідіопольським районним управлінням юстиції Одеської області 11 грудня 2015 року, номер запису про право власності 12491584, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 802804051101 (т.3 а.с.87-89). 
У Договорі вказано, що продаж нерухомого майна здійснено за 147443,80 грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору (п.2.1); сторони засвідчили, що зазначена сума є дійсною продажною вартістю земельної ділянки, розрахунок проведений повністю, будь-яких претензій у жодної із сторін немає (п.2.2); оціночна вартість нерухомого майна складає 147443,80 грн. відповідно до Звіту про оцінку земельної ділянки, проведену 10 грудня 2015 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АКР-Консалт» (сертифікат 17014/14, виданий ФДМУ 07 жовтня 2014 року) (п.2.3); сторони стверджували, що цей правочин укладається на умовах, які для них є вигідними, а також те, що зазначена в договорі ціна відповідає їх волевиявленню (п.2.4); відсутність заборони (арешту) та знаходження земельної ділянки в іпотеці перевірено за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п.4.3); громадянка ОСОБА_9 засвідчила, що нерухоме майно, яке є предметом договору купівлі-продажу, належить їй на праві особистої приватної власності, як отримана у дарунок, правовий режим майна не змінювався, шлюбний договір щодо нього не укладався, на підтвердження чого цей договір вчиняється за наявності відповідної заяви її чоловіка ОСОБА_17 , справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Запольською О.В. 30 березня 2016 року за реєстровим №336 (п.4.5); сторони свідчили, що договір не носить характеру фіктивного, удаваного чи зловмисного правочину, що у тексті договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу земельної ділянки; будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання договору не матимуть правового значення (п.7.1); сторони підтвердили, що укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим, відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому (п.7.2); сторони своїм підписанням підтверджують однакове розуміння значення умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін правочину та відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину (п.7.3); (т.3 а.с.87-89).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 31 березня 2016 року та станом на 05 грудня 2017 року 14:20:55 земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 802804051101), кадастровий номер 5110136900:34:010:0093, цільового призначення «для індивідуального дачного будівництва», за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано 30 березня 2016 року на праві власності ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), форма власності приватна, розмір частки 1/1, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запольською О.В. 30 березня 2016 року за реєстровим №337 (підстава виникнення права власності). Запис про право власності 13962143 внесений державним реєстратором приватним нотаріусом Запольською О.В. 30 березня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29039146 від 31 березня 2016 року (т.3 а.с.93-94, 145-146).
Згідно укладеного між ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1455, ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 купив земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110136900:34:010:0093, цільового при значення «для індивідуального дачного будівництва», розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт договору належав подавцю ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. 30 березня 2016 року за реєстровим №337. Право власності на об`єкт договору за ОСОБА_5 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про право власності 13962143, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 802804051101, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, індексний номер інформаційної довідки 56399927, виданої приватним нотаріусом Запольською О.В. (т.3 а.с.80-84). 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05 грудня 2017 року 18:56:26 земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 802804051101) за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована 05 грудня 2017 року на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), форма власності приватна, розмір частки 1/1, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року за реєстровим №1455 (підстава виникнення права власності). Запис про право власності 23754777 внесений державним реєстратором приватним нотаріусом Бєлостоцькою М.Л. 05 грудня 2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38539652 від 05 грудня 2017 року (т.3 а.с.166).
Щодо дотримання нотаріусом вимог закону при посвідченні договорів.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у статті 203 ЦК України, відповідно до яких, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5).
Цивільний кодекс встановлює презумпцію правомірності правочину. Так, частина 1 статті 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін (ч.1 ст.209 ЦК України).
Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст.210 ЦК України).
Недійсність правочину врегульована статтею 215 ЦК України, частина 1 даної норми визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч.1 ст.181 ЦК України).
Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі (ч.1 ст.657 ЦК України).
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України).
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч.3 ст.334 ЦК України). 
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст.334 ЦК України).

Предметами спірних договорів купівлі-продажу є дачний будинок та земельна ділянка, які в силу положень частини 1 статті 181 ЦК України віднесені до нерухомих речей (нерухомого майна).
Спірні договори купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки від 30 березня 2016 року та від 05 грудня 2017 року укладені у письмовій формі, нотаріально посвідчені, що відповідає вимогам закону.
Право власності на дачний будинок та земельну ділянку, що було набуте ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу від 30 березня 2016 року, а потому ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу від 05 грудня 2017 року виникло у кожного з них з дня державної реєстрації права на нерухоме майно, а саме у ОСОБА_5 30 березня 2016 року, у ОСОБА_3 05 грудня 2017 року. 
Суду не надано доказів допущення нотаріусами ОСОБА_11 та ОСОБА_18 вимог закону при посвідченні спірних договорів купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки чи при здійсненні нотаріусами як державними реєстраторами державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набуте на підставі правочинів (договорів купівлі-продажу).
Сторони спірних договорів як то ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не заперечують як укладення договорів купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки, так і відсутність на момент нотаріального посвідчення договорів зареєстрованих в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна обтяжень, заборон, арештів тощо відносно об`єктів, що були предметом купівлі-продажу як 30 березня 2016 року, так і 05 грудня 2017 року.
У справі, що переглядається, відсутні правові підстави для оцінки доводів ОСОБА_9 в тій частині, що між нею та ОСОБА_8 мали місце правовідносини позики грошових коштів на підставі нотаріально посвідченого 11 грудня 2015 року договору позики, для виконання зобов`язань за яким ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки передала в іпотеку дачний будинок та земельну ділянку; що, за доводами ОСОБА_9 , вона ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не укладали договору про припинення іпотеки та зняття обтяжень.
В силу визначеного статтею 13 принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, у справі, що переглядається, договір позики грошових коштів, договір іпотеки, договір припинення іпотеки, рівно як і інші оформлені розписками відносини між ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , іншими особами тощо не є предметом спору. Як наслідок, обставини щодо цих відносин не ввійшли до предмета доказування у справі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна.
ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 тощо не є відповідачами у справі, відтак, відносини, які з ними пов`язані, не підлягають оцінці у справі, де до вказаних осіб не пред`явлені вимоги та, відповідно, вказані особи не є відповідачами.
Отже, даючи оцінку договорам купівлі-продажу дачного будинку і земельної ділянки, що були укладені між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 30 березня 2016 року, суд обґрунтовано виходив з презумпції правомірності правочинів, так як на момент посвідчення договорів будь-які заборони на відчуження нерухомого майна в Реєстрі дійсно були відсутні. Суд не мав підстав для з`ясування обставини припинення/не припинення іпотеки чи зняття/не зняття заборон, що були накладені на майно у зв`язку з іпотекою, оскільки такі вимоги не були предметом спору. Судове рішення щодо незаконності припинення іпотеки та зняття обтяжень і заборон з майна перед посвідченням 30 березня 2016 року договорів купівлі-продажу було відсутнє на час вирішення справи судом першої інстанції. 
Щодо фіктивності правочинів.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України).
У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України).
Правові наслідки фіктивного правочину визначені статтею 234 ЦК України. 
Так, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (ч.1 ст.234 ЦК України). 
Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ч.2 ст.234 ЦК України).
Фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у частини 5 статті 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним, тобто такий правочин характеризується тим, що сторони, вчиняючи його заздалегідь знають, що він не буде виконаним.
Фіктивний правочин належить до оспорюваних правочинів.
Основними ознаками фіктивного правочину є:
введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників;
свідомий намір невиконання зобов`язань договору;
приховування справжніх намірів учасників правочину.
Отже, у розумінні статті 234 ЦК України фіктивність визначається тим, що, укладаючи договір, його сторони не бажають виникнення, зміни, припинення цивільних прав та обов`язків; що волевиявлення обох сторін такого правочину не збігається з їх внутрішньою волею.
Фіктивний правочин завжди укладається умисно.
З огляду на чинне законодавством та відповідну йому судову практику у даній категорії справ для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Воля сторін правочину не відповідає волевиявленню (зовнішньому виразу), яке є лише прикриттям дійсної мети сторін. Намір уникнути наслідків правочину, який вони укладають, має бути у всіх учасників правочину. В противному разі (якщо одна сторона створювала лише вигляд правочину, а друга вважала, що насправді настануть ті наслідки, яких вона прагне) стверджувати про фіктивність правочину не можна. 
Фіктивний правочин, як правило, не служить поштовхом для дій із здійснення його сторонами своїх прав та виконання обов`язків. 
У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. 
Саме по собі невиконання правочину сторонами ще не означає, що укладено фіктивний правочин. Не оплата грошових коштів за договором, не передання набувачеві майна не доводить факту фіктивності правочину, оскільки основним є саме відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент вчинення правочину. Мета учасників фіктивного правочину має протиправний характер (приховування майна від конфіскації, поділу, звернення стягнення тощо). Фіктивний правочин характеризується недобросовісністю його учасників, під час укладення фіктивного правочину сторони мають протиправну мету.
        ОСОБА_9 не надала доказів на підтвердження того, що укладені з ОСОБА_5 правочини купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки мали ознаки фіктивності. Договори купівлі-продажу укладено, набуте на підставі цих договорів право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_5 . Перехід прав та обов`язків щодо відчуженого нерухомого майна відбувся від ОСОБА_9 до ОСОБА_5 . 
       Докази у справі у своїй сукупності не приводять до висновку про наявність умислу всіх сторін правочину як то і ОСОБА_9 , і ОСОБА_5 на вчинення фіктивного правочину, про невідповідність волі обох сторін правочину волевиявленню, про намір обох сторін правочину уникнути наслідків правочину купівлі-продажу тощо. 
       Умови укладений договорів є чіткими та зрозумілими. Своїм підписанням договорів ОСОБА_9 підтвердила дійсність своїх намірів продати дачний будинок і земельну ділянку. Не передання коштів за договором чи передання коштів не у повній сумі не має наслідком недійсність договорів з підстав фіктивності. Крім того, письмово укладені та нотаріально посвідчені договори містять зазначення узгодження ціни об`єктів продажу, відсутність спору щодо вартості та підтвердження передачі коштів до підписання договорів. За таких обставин, будь-які «розписки» між сторонами договорів чи іншими особами щодо суми коштів, відмінної від вказаної у підписаному нотаріально посвідченому договорі, правового значення не мають. 
       Щодо договорів купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки, посвідчених між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , то ОСОБА_9 не є стороною таких договорів, відтак, заявляти вимоги про визнання недійсними правочинів, у яких вона не є стороною, права не має. 
       Щодо витребування майна. 
       Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння врегульовано статтею 387 ЦК України, частиною 1 даної норми права визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
У розумінні даної правової норми позивач повинен доказати факт існування права власності; незаконним є володіння без відповідної правової підстави.
Стаття 388 ЦК України встановлює обмеження на витребування майна з чужого незаконного володіння. 
Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
ОСОБА_9 не заперечує, що уклала з ОСОБА_5 договори купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки.
Отже, дачний будинок та земельна ділянка вибули з володіння ОСОБА_9 за її волею шляхом укладення правочинів.
ОСОБА_5 набув право власності на дачний будинок та земельну ділянку на підставі правочинів, презумпція правомірності яких наразі не спростована. Право власності на набуте на підставі правочинів нерухоме майно було зареєстровано в установленому законом порядку, на час розпорядження нерухомим майном ОСОБА_5 був його власником.
ОСОБА_3 набув право власності на дачний будинок та земельну ділянку на підставі правочинів з ОСОБА_5 , жодних обмежень на час нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна в Реєстрах не було. Право власності на набуте на підставі правочинів нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_3 в установленому законом порядку.
Витребування майна від ОСОБА_3 ОСОБА_9 обґрунтовує недійсністю в силу фіктивності договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що були укладені між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .
Докази, зібрані на підтвердження обставин, якими обґрунтовано у даній справі вимоги про витребування, у своїй сукупності не приводять до висновку про наявність правових підстав для застосування статті 387 ЦПК України за вимогами ОСОБА_9 , яка власне сама здійснила відчуження нерухомого майна, тобто власне сама вчинила дії, які призвели до переходу прав та обов`язків на дачний будинок і земельну ділянку до ОСОБА_5 .
У даній справі зробити висновки про неукладеність договорів припинення іпотеки та зняття заборон з іпотечного майна зробити не можливо, так як не були залучені до участі у справі в якості відповідачів належні особи, зокрема ОСОБА_8 , та не були зібрані та оцінені докази щодо неукладеності договорів. Саме по собі посилання ОСОБА_9 у позові на те, що не підписувала договори про припинення іпотеки перед укладення з ОСОБА_5 договорів купівлі-продажу нерухомого майна, є недостатнім для висновку про право витребування майна від ОСОБА_3 . 
В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
ОСОБА_9 не надала доказів достатніх для висновку про недійсність договорів купівлі-продажу нерухомого майна та про наявність підстав для витребування спірного нерухомого майна у ОСОБА_3 на її користь.
Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи в межах заявлених позовних вимог, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.
Правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 , підтриману представником Зозулянським Дмитром Олександровичем, в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцької Маргарити Леонідівни, публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про визнання правочинів недійсними, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повну постанову складено 16 червня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева 

С.М.Сегеда