Справа № 155/820/25  Провадження №33/802/541/25 	Головуючий у 1 інстанції:Сметана В. М. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1 – адвоката Овсієнка С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Овсієнка Сергія Анатолійовича на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 22 липня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених: 
- ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу;
- ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.2 ст.36 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано остаточне адміністративне стягнення в межах ч.5 ст.126 КУпАП, - у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 травня 2025 року о 00:29 год. в смт.Мар`янівка на вул.Незалежності, керував автомобілем марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців, почервоніння шкірного покриву обличчя) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такі дії кваліфіковані як порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, він же 16 травня 2025 року о 00:29 год. в смт.Мар`янівка на вул.Незалежності, повторно протягом року, керував автомобілем марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою судді Горохіського районного суду Волинської області від 19.07.2023. Такі дії кваліфіковані як порушення п.2.1 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Овсієнко С.А. не погоджуючись із такою постановою судді в частині визнання його довірителя винним за ч.5 ст.126 КУпАП, подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що ч.5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.2-4 цієї статті. Однак, ОСОБА_1 протягом року не вчиняв правопорушень, передбачених ч.2-4 ст.126 КУпАП, оскільки матеріали справи з цього приводу будь-яких доказів не містять. При цьому, останнє притягнення ОСОБА_1 було постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 19.07.2023 за ч.5 ст.126 КУпаП. А тому, захисник вважає, що дії ОСОБА_1 працівником поліції мали б кваліфікуватись за ч.4 ст.126 КУпАП. Водночас, вказує, що суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію дій особи, оскільки судовий розгляд проводиться в межах обставин інкримінованого особі правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Посилаючись на викладене, апелянт просить оскаржувану постанову судді в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, скасувати, а провадження у справі в цій частині, - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. В решті оскаржувану постанову залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 – адвоката Овсієнка С.А., який апеляцію підтримав з підстав викладений у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення в частині визнання винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, накладення стягнення за цією нормою закону, а також факт керування транспортним засобом за обставин викладених у протоколах, стороною захисту не оскаржуються, а тому його в цих частинах апеляційний суд у відповідності до ст.294 КУпАП, не перевіряє та не переглядає.
Водночас, сторона захисту вважає незаконним і необґрунтованим судове рішення в частині визнання винним ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП із посиланням на відсутність у матеріалах справи доказів про те, що ОСОБА_1 протягом року вчиняв правопорушення, передбачені ч.2-4 ст.126 КУпАП, що давало підстави для кваліфікації його дій саме за ч.5 ст.126 КУпАП.
Перевіряючи законність постанови судді за доводами апеляційної скарги апеляційний суд зазначає таке.
За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання і, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, у тому числі за ч.5 ст.126 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду в цій частині є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Слід зазначити, що ч.4 ст.126 КУпАП, передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а ч.5, - за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених ч.1-4 цієї статті.
В апеляційній скарзі захисник зазначає про відсутність у матеріалах справи доказів про те, що ОСОБА_1 протягом року вчиняв правопорушення, передбачені ч.2-4 ст.126 КУпАП, що давало підстави для кваліфікації його дій саме за ч.5 ст.126 КУпАП.
Проте, такі його твердження до уваги судом не приймається з огляду на таке.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №331797 від 16.05.2025, який складено за ч.5 ст.126 КУпАП, зазначено, що ОСОБА_1 16 травня 2025 року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 19.07.2023.
З дослідженої постанови судді Горохівського районного суду Волинської області від 19.07.2023, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та до нього застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Статтею 39 КУпАП передбачено, що якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.
У ст.300-2 КУпАП визначено, що у разі сплати особами, зазначеними у ст.14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною. У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.
Крім того, ст.317-1 КУпАП передбачає, що виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи МВС України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Стороною захисту будь-яких доказів з приводу того, що застосоване до ОСОБА_1 постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 19.07.2023 адміністративне стягнення у виді штрафу, ним було виконане, до суду надано не було. Окрім того, відповідно до цього судового рішення, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи дату ухвалення рішення (19.07.2023) та термін позбавлення такого права (5 років), не є виконаним стягненням в розумінні вищевказаних норм КУпАП, що давало підстави вважати ОСОБА_1 таким, що не піддавався адміністративному стягненню.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, а також беручи до уваги положення ст.39 КУпАП, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП, як повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених ч.1-4 цією статтею.
З урахуванням наведеного, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні і, зокрема, інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП за обставин викладених у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №331797 від 16.05.2025, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.
Таким чином, усі твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення в оскаржуваній його частині, жодним чином не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Зважаючи на викладене, оскаржувана постанова судді, є обґрунтованою, законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП.
З огляду на вищенаведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Овсієнка Сергія Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 22 липня 2025 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк