Номер провадження: 33/813/1517/25
Номер справи місцевого суду: 514/682/25 
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 21 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення
Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 21.05.2025  ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 19.05.2025 о 13:10 здійснила спробу незаконного перетину державного кордону України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Серпневе» без відповідних документів, а саме шляхом пред`явлення закордонного паспорту громадянина Литви № НОМЕР_1 , виданого 07.03.2019, будучи у правових відносинах з Україною, а саме будучи громадянином України. Своїми діями ОСОБА_1 порушила ЗУ «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 21.05.2025 та закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що:
-місцевий суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права;
-співробітники прикордонної служби не залучити до протоколу довідку консульського відділу посольства України в Литовській республіці від 23.04.2019 №61210/26-532/1-1757 про припинення громадянства України ОСОБА_1 , яка надана нею при наданні пояснень та яка свідчить про припинення нею громадянства України 11.04.2019;
-у зв`язку з припиненням з 11.04.2019 громадянства України, нею відповідно до вимог ст.10 Закону «Про прикордонний контроль» було надано дійсний закордонний паспорт громадянина Литви № НОМЕР_1 , виданий 07.03.2019;
-вона не була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило її можливості надати суду довідку консульського відділу посольства України в Литовській республіці від 23.04.2019, чим порушено її право на захист.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, що з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення скарги, з огляду на таке.

Фактичні обставині, встановлені судом
19.05.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 331657 за ч.1 ст.204-1 КУпАП.
За вказаним протоколом 19.05.2025 о 13:10 ОСОБА_1 здійснила спробу незаконного перетину державного кордону України в Республіку Молдова в пункті пропуску «Серпневе» без відповідних документів, а саме шляхом пред`явлення закордонного паспорту громадянина Литви № НОМЕР_1 , виданого 07.03.2019, будучи у правових відносинах з Україною – громадянином України згідно ст.2 Закону України «Про громадянство України». Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України»,, ч.2 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль», ст.ст.2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання Державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 (а.с.1).
Крім того, матеріали справи містять:
- письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.05.2025, за якими ОСОБА_1 у 2019 році виїхала з України до Литви, де відмовилась від громадянства України, про що отримала довідку про припинення громадянства України та отримала громадянство Литви. Про те, що вона досі громадянка України, вона не знала, тому перетинала кордон як громадянка Литви. Свою провину у вчиненні адмінпроступку не визнає (а.с.2);
- копію закордонного паспорту громадянина Литви № НОМЕР_1 , виданого 07.03.2019, на ім`я « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.5);
- інформація про особу з Державної міграційної служби України, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має дійсний паспорт громадянина України (номер НОМЕР_2 ) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, номер НОМЕР_3 , виданий 17.12.2012 органом видачі 5102, дійсний до 17.12.2022 (а.с.6);
-витяг з бази даних «Ризик», за яким 22.08.2019 громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхала з України на підставі паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_3 (а.с.7);
- рапорт старшого прикордонних нарядів у ППр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІПС вищої категорії начальника 2 групи ІПС ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) майстер с-нт ОСОБА_3 від 19.05.2025, за яким, серед іншого, 19.05.2025 о 13:10 під час здійснення прикордонного контролю в ППр «Серпневе» на виїзд з України, було виявлено гр.України ОСОБА_1 , яка виїжджала з території України та під час проходження паспортного контролю надала закордонний паспорт гр.Литви, чим здійснила спробу незаконного перетину державного кордону з України в РМ без відповідних документів, будучи у правових відносинах з Україною – громадянкою України (а.с.4);
- заяву ОСОБА_1 від 19.05.2025 про розгляд справи за її відсутності (а.с.8).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Інших доказів на час розгляду справи місцевим судом матеріали справи не містили.
Суду апеляційної інстанції апелянтом надано довідку про припинення громадянства України від 23.04.2019 за № 61210/26-532/1-1757 за підписом посла ОСОБА_4 , завіреною печаткою посольства України у Литовській Республіці, якою підтверджено, що громадянство України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинено відповідно до Указу Президенту України про вихід з громадянства України №125/2019 від 11.04.2019 (а.с.21).

Мотиви апеляційного суду
Апеляційний суд відповідно до положень ст.294 КУпАП переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, суддя суду першої інстанції виходив з того, що її вина поза розумним сумнівом доводиться письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, оскільки останньою не було надано ані суду, ані співробітникам прикордонної служби доказів, які підтверджують правомірність набуття нею громадянства іншої держави та втрати громадянства України.
З таким висновком суду не може погодитись суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Частиною першою статті 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Об`єктом цього адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.
Об`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України одним із наступних способів: 1) поза пунктами пропуску через державний кордон України; 2) в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; 3) в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу; 4) в пунктах пропуску через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим для встановлення складу адміністративного правопорушення потрібно звернутися до спеціального нормативно-правового акту, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».
Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» установлено, що порушенням державного кордону України є перетинання його з порушенням встановленого порядку.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в України (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.
Згідно з статтею 3 цього Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України (далі – Правил) встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
У п.2 Правил, затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995 (зі змінами), перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну:
1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;
2) дипломатичний паспорт;
3) службовий паспорт;
4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий);
5) посвідчення особи моряка;
6) посвідчення члена екіпажу.
Частинами другою, третьою статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль» визначаються умови перетинання державного кордону України, згідно з якими початком здійснення прикордонного контролю, зокрема особи, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.
Відповідно до положень статті 7 вищезазначеного Закону паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.
Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про прикордонний контроль» перевірка документів – дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів.
У розумінні пункту 12 частини першої статті цього ж Закону паспортний документ – виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.
З матеріалів справи встановлено, що 19.05.2025 ОСОБА_1 при перетині Державного кордону України в пункті пропуску пред`явила паспорт громадянина Литви для виїзду за кордон, що кваліфіковано як незаконний перетин державного кордону України по невідповідному документу. При цьому під час з`ясування наявності підстав для перетину Державного кордону України прикордонниками встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України за інформацією Державної міграційною служби України.
Однак, в день складання протоколу ОСОБА_1 у своїх поясненнях від 19.05.2025 заперечувала наявність у неї громадянства України, пояснивши, що в 2019 році виїхала з України до Литви, де відмовилась від громадянства України, про що отримала довідку про припинення громадянства України та отримала громадянство Литви (а.с.2). 
Разом з тим, співробітниками прикордонної служби перед складенням протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірена вказана інформація.
Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та в порушенні вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема щодо припинення громадянства України та наявності відповідної довідки, про яку зазначала особа, яка притягається до відповідальності.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, суд, враховуючи наявність заяви особи, яка притягається до відповідальності, від 19.05.2025, про розгляд справи за її відсутності, наданої під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не сповіщаючи ОСОБА_1 належним чином про дату, час та місце розгляду справи, розглянув справу за її відсутності в день надходження справи до суду, враховуючи вимоги ч.2 ст.277 КУпАП щодо строку розгляду справи вказаної категорії протягом доби.
До апеляційної скарги долучено копію довідки консульського відділу Посольства України в Литовській республіці від 23.04.2019 за № 61210/26-532/1-1757 про припинення громадянства України, якою підтверджено, що громадянство України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинено відповідно до Указу Президенту України про вихід з громадянства України №125/2019 від 11.04.2019. Довідка належним чином завірена (а.с.21).
Статтею 17 Закону України «Про громадянство України» громадянство України припиняється:
1) внаслідок виходу з громадянства України;
2) внаслідок втрати громадянства України;
3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Так, за положеннями ч.ч.1,12,15 ст.18 Закону України «Про громадянство» громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.
До повноважень Президента України відноситься зокрема прийняття рішення і видання указів відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України (ст.22 Закону).
Аналізуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що надана суду довідка консульського відділу Посольства України в Литовській республіці від 23.04.2019 за № 61210/26-532/1-1757, про яку ОСОБА_1 зазначала під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджує припинення громадянства України ОСОБА_1 з 11.04.2019.
Також на підтвердження громадянства Республіки Литви ОСОБА_1 надала суду апеляційної інстанції копію паспорта громадянина Литви, строк дії якого до 18.03.2029 (а.с.23).
З доданої до протоколу копії паспорта громадянина Республіки Литви для виїзду за кордон НОМЕР_4 , виданий 07.03.2019, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що остання неодноразово (період 2021-2025 р.р.) перетинала кордон України, саме як громадянин Республіки Литви. При цьому, в`їхала в Україну 13.05.2025 саме за паспортом громадянина Республіки Литви, про що наявна відповідна відмітка в паспорті (а.с.5).
Крім того, апеляційним судом встановлено, що інформація відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , відсутня в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Слід звернути увагу, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.
За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.
За таких обставини в справі відсутні належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 21 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП – скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 І.А. Артеменко