Справа № 309/5506/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       01 серпня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів – Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2025 року, повний текст якого складено 31 березня 2025 року, ухвалене суддею Кривка В.П., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:
У грудні 2024 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 05.11.2020 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» Білинець В.О. подав заявку на отримання кредиту №100076985. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №100076985 від 05.11.2020, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. 
Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Підписання договору здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на вказаний номер позичальником при укладенні договору. 
Таким чином, відповідач з ТОВ «Мілоан» уклав договір про споживчий кредит №100076985 та на підставу платіжного доручення першому були перераховані кредитні кошти на вказаний ним картковий рахунок у сумі 15 000 грн. 
08.07.2021 згідно умов Договору про відступлення прав вимоги №04T ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором №100076985 від 05.11.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. 
24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно додатку №1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №100076985 від 05.11.2020. 
Згідно додатку №1 до договору факторингу сума боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» становить суму 21 446,08 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 9 702,00 грн; заборгованість за відсотками становить 11 744,08 грн. 
Керуючись статтями 512-514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. 
Не зважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів у строки, які зазначені в договорі. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2025 року, повний текст якого складено 31 березня 2025 року, позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором №100076985 від 05.11.2020 в розмірі 21 446,08 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції та просить скасувати таке, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.
       Зазначає, що нарахування процентів за договором є нерозумним з огляду на їх непропорційність наслідкам правопорушення, несправедливими щодо боржника та не відповідають принципам розумності.
       Кредитор вправі вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами тільки в межах строку кредитування, а саме з 05.11.2020 по 05.12.2020.
       Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні оригінали кредитного договору та графіки погашення кредитних коштів.
       Просить врахувати, що ним сплачено 12 844 гривень на рахунок погашення боргу, а фактично неповернутою сумою залишається 6 656 гривень.
       Обов`язок виконувати кредитне зобов`язання перед позивачем у відповідача не виникло у зв`язку з його неповідомленням про заміну кредитора.
       Щодо витрат на правову допомогу, то зазначає, що такі не відповідають складності справи та не є співмірними.

       11.07.2025 адвокат Чуприна К.В. подала заяву про зміну найменування позивача та просила врахувати, що ТОВ «Пінг-Понг» змінило назву на ТОВ «ФК «Солвентіс». На підтвердження чого надала всі документи, в тому числі й рішення про зміну назви позивача та копію наказу від 01.07.2025.
       Таким чином, у зв`язку зі зміною назви позивача, апеляційний суд бере до уваги такі обставини, оскільки правильне зазначення назви та даних позивача може вплинути на виконання постанови.

       У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Солвентіс» зазначає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
       Зазначає, що відповідач не заперечує факт існування правовідносин з первісним кредитором на підставі договору.
       Просить звернути увагу, що всі нарахування по процентам за кредитним договором здійснював первісний кредитор, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься детальний розрахунок нарахувань та сплати.
        ОСОБА_1 сплатив частину боргу, а саме: 3 968,50 грн – сплата процентів по кредиту, 5 298 грн – сплата тіла кредиту, 1 250 грн – сплата комісії за пролонгацію та 2 327,50 грн – сплата прострочених процентів по кредиту. 
       З приводу неповідомлення ОСОБА_1 про зміну первісного кредитора, то зазначає, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не означає, що такий позбавлений обов`язку погашення заборгованості. Договір відступлення прав вимоги не визнавався недійсним в судовому порядку, а тому діє принцип презумпції правомірності правочину.
       Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає, що заявлена сума 6 000 гривень в суді першої інстанції є обґрунтованою та розумною. Крім цього, просить стягнути 6 000 гривень за написання відзиву в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що анкетою-заявою на кредит №100076985 від 04.11.2020 ОСОБА_1 погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту – 15 000 грн у валюті українська гривня строком на 30 днів з 05.11.2020 по 05.12.2020 процент за користування кредитом становить 4 500 грн, який нараховується за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно з кредитним договором №100076985 від 05.11.2020, який укладений між ТОВ «Мілоан» (позикодавець) та відповідачем (позичальник), сторони договору узгодили такі умови договору:
- п.1.1. Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
- П.1.2. Сума кредиту становить 15 000.00 грн у валюті: Українські гривні.
- П.1.3. Кредит надається строком на 30 днів з 05.11.2020.
-П.1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 05.12.2020.
- П.1.5. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник за цим Договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 4500.00 грн. в грошовому виразі та 365.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 19500.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі.
-П.п.1.5.1. Комісія за надання кредиту: 0.00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
-П.п.1.5.2. Проценти за користування кредитом: 4500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
- П.1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.
- П.2.2 Плата за кредитом.
- П.п.2.2.1. Позичальник сплачує Позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2, 1.6. Договору відповідно.
-П.п.2.2.2. Нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору.
-П.п.2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. 
Згідно з платіжним дорученням №24486450 від 05.11.2020 ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти у сумі 15 000 грн.
Додатком №1 до кредитного договору №100076985 від 05.11.2020 дата платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів): 05.12.2020 до сплати 19 500 грн (кредит - 15 000 грн, проценти - 4 500 грн).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №100076985 слідує, що борг по тілу кредиту становить 9 702 грн; борг по відсотках: 11 744 грн 08 коп, загальний борг: 21 446 грн 08 коп; 05.11.2020 відповідачу надано кредит у сумі 15 000 грн, з 06.11.2020 – 05.12.2020 нараховувались проценти згідно з п.1.5.2 договору; 12.12.2020 відповідачем сплачено борг по тілу кредиту у сумі 450 грн, а 18.12.2020, 30.12.2020, 14.01.2021, 31.01.2021, 15.02.2021, 02.03.2021, 17.03.2021, 01.04.2021 - у сумі 606 грн.
Відповідно до договору про відступлення права вимоги №04Т від 08.07.2021 ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) на умовах, встановлених цим Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитним договором вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (п.п.1.1. п.1 договору); новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим договором, але не раніше оплати прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору до кожного окремого боржника (п.п.1.3 п.1 договору).
Витягом з додатку до договору про відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021, який сформований 05.11.2024, встановлено, що кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги за кредитним договором №100076985 від 05.11.2020 сума заборгованості за яким становить 21 446 грн 08 коп (сума заборгованості за тілом кредиту 9 702 грн, сума заборгованості за відсотками 11 744 грн 08 коп) до боржника ОСОБА_1 (відповідача).
Згідно з платіжними інструкціями №1242, №1254, №1297, №1317, №1354 ТОВ «Діджи Фінанс» як плату за договір відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021 сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти у сумі 300 000 грн, 500 000 грн, 500 000 грн, 500 000 грн, 474 676 грн 46 коп.
Відповідно до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022, який укладений ТОВ «Діджи Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (фактор), у порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (п.1.1 договору); права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру (п.1.3 договору).
Витягом з додатку до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року, який сформований 05.11.2024 року, клієнт відступає фактору права грошової вимоги за кредитним договором №100076985 від 05.11.2020 сума заборгованості за яким становить 21 446 грн 08 коп (сума заборгованості за тілом кредиту 9 702 грн, сума заборгованості за відсотками 11 744,08 грн) до боржника ОСОБА_1 (відповідача).
Листом директора ТОВ «Діджи Фінанс» директору ТОВ «ФК «Пінг-Понг» №1/15 від 13.11.2024 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» виконало повний розрахунок передбачений п.3 договору факторингу №1/15.
Згідно з досудовою вимогою №100076985-АВ від 02.09.2024 року представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» повідомив відповідача про укладені вищенаведених договорів про відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021 та факторингу №1/15 від 24.01.2022 року та наявність у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» станом на 02.09.2024 року у сумі 21 446,08 грн з наданням реквізитів для оплати боргу.              

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не оспорюється, що 05.11.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №100076985, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 15 000 гривень зі строком користування 30 днів, тобто з терміном повернення до 05.12.2020.
В своїх доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 не заперечує факт укладення кредитного договору, факт користування ним кредитними коштами, однак не погоджується з нарахуванням процентів за користування кредитом.
Вважає, що у поверненню підлягає тільки сума передбачена договором, тобто строком кредитування, яка становить 30 днів з 05.11.2020 по 05.12.2020.
Однак, з такими доводами відповідача, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.
Так, ОСОБА_1 почав користуватися кредитними коштам 05.11.2020 та нарахування процентів здійснювалося за процентною ставкою передбаченою п. 1.5.2. Договору, тобто за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Надалі, з 05.12.2020 проценти нараховувалися за стандартною процентною ставкою 5% в день, яка передбачена п. 1.6. Договору.
З наданої позивачем виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, зокрема неодноразово ініціював пролонгування кредитного договору передбачене п. 2.3. Договору, яким передбачено, що строк продовження користування може становити 3 дні зі сплатою комісії 3%, 7 днів зі сплатою комісії 5% та 15 днів зі сплатою комісії 10%.
       Під час пролонгації нарахування процентів за користування кредитом не зупиняється, оскільки відповідач таким чином тільки відтерміновує повернення всієї суми боргу.
       Пунктом 7.1. Договору передбачено, що строк дії договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
       Пунктом 2.2. Договору визначено, що після настання дати встановленої п. 1.4. Договору(тобто після 30 днів) позичальник продовжуватиме користуватися кредитом, проценти за стандартною процентною ставкою будуть нараховуватися протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку.
       З наданої виписки щодо нарахування процентів вбачається, що останній раз пролонгація відбулась 01.04.2021 після чого до 13.06.2021 проценти нараховувались згідно п. 1.6. Договору.
       Зазначені в п. 1.5. Договору загальні витрати по кредитному договору та його загальні вартість є орієнтовними сумами та не враховують періоди пролонгації за договором.
       Таким чином, доводи відповідача, які стосуються неправомірного нарахування процентів не знайшли свого підтвердження, оскільки нарахування процентів здійснювалось відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору.
       З приводу нерозумності та непропорційності нарахувань по процентам за користування кредитними коштами, то слід зазначити, що відповідач уклав даний договір з власної волі, без примусу та обману з боку працівників товариства, усвідомлюючи всі наслідки з приводу нарахування процентів та несплати кредитних коштів.
Крім цього, слід погодитись з позицією суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не надав суду власного контррозрахунку на підтвердження своїх доводів та не надав доказів щодо повернення всієї суми боргу.
       Як вірно зазначено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу,  ОСОБА_1 сплатив частину боргу, а саме: 3 968,50 грн – сплата процентів по кредиту, 5 298 грн – сплата тіла кредиту, 1 250 грн – сплата комісії за пролонгацію та 2 327,50 грн – сплата прострочених процентів по кредиту. 
       Тобто, неповернутою залишається сума 21 446,08 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 9 702,00 грн; заборгованість за відсотками становить 11 744,08 грн. 
       Серед інших доводів, відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні оригінали кредитного договору та графіки погашення кредитних коштів.
       Кредитний договір було укладено в особистому кабінеті відповідача, на веб-сайті кредитора в якому знаходиться кредитний договір та графіки погашення кредитних коштів.
       Також, ОСОБА_1 зазначає, що обов`язок виконувати кредитне зобов`язання перед позивачем у відповідача не виникло у зв`язку з його неповідомленням про заміну кредитора.
       Так, 08.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №04Т, згідно якого право вимоги за кредитним договором укладеним між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс», що також підтверджується витягом з додатку до Договору про відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021.
       24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/15, згідно якого право вимоги за кредитним договором укладеним між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-Понг», що підтверджується витягом з додатку до Договору факторингу №1/15 від 24.01.2022.
       Вищезгадані договори не були визнані недійсними в судовому порядку, а тому діє презумпція правомірності правочину і вважається, що такі правочини були вчинені та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» є належним позивачем, який має право вимагати повернення кредитних коштів.
       З приводу неповідомлення відповідача про перехід права вимоги до нових кредиторів і в тому числі до позивача, то апеляційний суд погоджується з позицією позивача, що таке неповідомлення не позбавляє боржника від обов`язку погашення заборгованості(аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.09.2015 у справі №6-979цс15).
       Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» (до зміни назви – ТОВ «ФК «Пінг Понг») є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Позивач надав належні та допустимі докази, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 обов`язку щодо сплати 21 446,08 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 9 702 грн; заборгованість за відсотками становить 11 744,08 грн. 

       Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
       В своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що задоволена судом першої інстанції сума витрат на професійну правничу допомогу 6 000 гривень не відповідає вимогам розумності таких витрат.
       Апеляційний суд погоджується з такими доводами апеляційної скарги та зазначає наступне.
       Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі N 755/9215/15 (провадження N 14-382цс19) зазначено, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
       Так, в суді першої інстанції позивачем надано Договір №43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 укладений між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М.
       Пунктом 1 Договору передбачено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
       З детального опису робіт виконаних адвокатом слідує, що за 1,5 години правового аналізу спірних правовідносин та надання консультацій сплачено 2 250 гривень, складання позовної заяви за 3 години складає 3 000 гривень, формування додатків до позовної заяви становить 750 гривень за годину.
       На переконання апеляційного суду правовий аналіз спірних правовідносин, надання консультацій та формування додатків до позовної заяви є послугами, які повинні бути включені в складання позовної заяви. Крім цього, слід взяти до уваги, що справа про стягнення кредитної заборгованості є типовою та не становить значної складності для адвоката з приводу підготовки позову та додатків до нього.
       29.01.2025 Міжгірський районний суд Закарпатської області своєю ухвалою відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін, тобто справа була розглянута без присутності адвоката Білецького Б.М.
       Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду, приходить до висновку, що достатнім відшкодуванням правових витрат є сума 2 000 гривень за написання позовної заяви та всіх супутніх послуг пов`язаних з наданням правової допомоги в суді першої інстанції.
       Таким чином, судове рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
       Серед іншого, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Солвентіс» просить стягнути витрати понесені позивачем у суді апеляційної інстанції у зв`язку з поданням відзиву. Позивач додає наступні докази: Договір про надання правової допомоги №43657029 від 07.08.2024, Додаткову угоду №100076985 від 11.11.2024 до Договору про надання правової допомоги №43657029 від 07.08.2024, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 6 000 гривень.
       З детального опису робіт наданих адвокатом Білецьким Б.М. вбачається, що за 1 годину аналізу чинного законодавства та судової практики адвокат Білецький Б.М. отримав 750 гривень, за правовий аналіз та надання консультацій за 1,5 години 1 500 гривень та за складання відзиву за 3 години 3 000 гривень.
       Проаналізувавши додані до відзиву матеріали, складність написання такого та правову роботу адвоката, апеляційний суд приходить до висновку щодо часткового задоволення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 000 гривень. Така сума випливає з принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також відповідає критерію розумності їхнього розміру, виходячи з даних конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі.
       Слід зазначити, що в суді апеляційної інстанції розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи. Будь-які інші пояснення, заяви чи клопотання позивач не подавав, участь в судових засіданнях не приймав.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2025 року, повний текст якого складено 31 березня 2025 року, змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції з суми 6 000 гривень на суму 2 000 гривень.

В решті, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс (місцезнаходження: м.Бровари, вул.Симона Петлюри, буд. 21/1, Київська область; код ЄДРПОУ: 43657029; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) суму в розмірі 1 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: