УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 577/125/21
провадження № 51-3049 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 21 травня 2025 року, 
установив:
Зазначеною ухвалою, за результатами розгляду апеляційних скарг засудженої ОСОБА_4 , в її інтересах захисника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , залишено без змін вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2023 року, яким  ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України із призначенням кожній окремо покарання.
Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано невинуватими за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.  28 - ч. 2 ст. 310 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Обвинувальний вирок стосовно засудженої ОСОБА_7 у касаційній скарзі не оскаржується.
Відповідно до змісту ухвали апеляційного суду, за встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано винуватими за те, що вони, приблизно в червні-серпні 2020 року незаконно виготовили, шляхом зірвання фрагментів гілок з листям, які висушили та подрібнили за допомогою сита до однорідної маси та декілька фрагментів гілок з листям висушили природним шляхом, таким чином незаконно придбали для власних потреб та зберігали у залізному контейнері в поліетиленовому пакеті, пластиковій каністрі, ситі та у мішку - особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс» у великих розмірах загальною масою 1 520,57 г, до виявлення 25 серпня 2020  року на земельній ділянці ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 та вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку.
Суд кваліфікував дії засуджених за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, вчинені за попередньою змовою.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_4 і ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.  28 - ч. 2 ст. 310 КК України, за незаконне вирощування на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 - 33 рослин конопель з метою виготовлення, для особистого вживання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - «канабіс», обіг якого заборонено. 
Це пред`явлене обвинувачення суд першої інстанції визнав недоведеним та виправдав  ОСОБА_4 і ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку. 
На обґрунтування своїх вимог засуджена наводить аналогічні доводи, які зазначала сторона захисту в суді апеляційної інстанції, зокрема: апеляційний суд не надав належної оцінки доводам щодо необґрунтованого засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, не дослідив питання допустимості певних доказів, не перевірив наявність попередньої змови між засудженими та не мотивував відхилення аргументів сторони захисту стосовно недоведеності вини засудженої в інкримінованому їй злочині.
Ухвалою Касаційного кримінального суду від 11 серпня 2025 року, було постановлено рішення, яким відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженої ОСОБА_4 , оскільки підстав не вбачалось. 
Повторно перевіривши аналогічні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у скарзі мотивів немає з огляду на таке. 
Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Колегія суддів вважає, що суд апеляційної в повному обсязі дотримався вказаних вимог закону.
Ухвала Сумського апеляційного суду від 21 травня 2025 року містить послідовне спростування доводів апеляційних скарг, поданих засудженою ОСОБА_4 та захисниками засуджених.
Зокрема, довід ОСОБА_4 про її непричетність до інкримінованого правопорушення суд визнав необґрунтованим. У рішенні зазначено, що вона перебувала на земельній ділянці під час обшуку, чинила перешкоди його проведенню та намагалася проникнути до контейнера, де було виявлено канабіс. Ці обставини, на думку суду, свідчили про її обізнаність щодо наявності наркотичних засобів та підтверджували участь у їх незаконному зберіганні.
Щодо недопустимості доказів, отриманих у результаті обшуку. Суд апеляційної інстанції відхилив ці аргументи, посилаючись на те, що обшук здійснено слідчим ОСОБА_11 на підставі ухвали слідчого судді, у присутності понятих, адвоката та інших учасників. Протокол обшуку складено належним чином, не містив зауважень, а участь оперативних працівників не порушує вимог КПК України. Вказана слідча дія здійснена на підставі ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 серпня 2020 року, якою надано дозвіл слідчому СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області на проведення обшуку на території земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 . 
Тобто слідча дія була проведена у межах наданих повноважень, із дотриманням процесуального порядку, передбаченого ст. 234 КПК України.
Суд також відхилив довід про суперечність між визнанням винними за ч. 2 ст. 309 КК України та одночасним виправданням за ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 310 КК України. Вказавши, що докази підтверджують лише обставини, необхідні для кваліфікації за ч. 2 ст. 309 КК України, тоді як суб`єктивна сторона злочину за ст. 310 КК не була доведена.
Щодо доводів про відсутність попередньої змови між засудженими, суд зазначив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спільно користувалися земельною ділянкою, доглядали за рослинами конопель, а також зберігали виготовлену речовину у контейнерах. Такі дії, апеляційний суд розцінив як ознаки узгодженості, які свідчили про наявність спільного умислу, що відповідає кваліфікації за ч. 2 ст. 309 КК України.
Аргументи про суперечливість доказів і відсутність пояснень щодо їх оцінки судом першої інстанції також були відхилені. Апеляційна інстанція підтвердила, що оцінка доказів судом першої інстанції здійснена відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку та порушень у процедурі оцінки не було встановлено. 
Суд також відхилив доводи сторони захисту про суперечність між визнанням винними засуджених за ч. 2 ст. 309 КК України та одночасним виправданням їх за ч. 2 ст. 28 і ч. 2 ст. 310 КК України. Вказавши, що докази підтверджують лише обставини, необхідні для кваліфікації за ч. 2 ст. 309 КК України, тоді як суб`єктивна сторона злочину за ст. 310 КК не була доведена.
Довід про причетність до злочину іншої особи - ОСОБА_8 - суд визнав таким, що не має значення для розгляду, оскільки провадження здійснювалося виключно щодо ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_7 у межах пред`явленого їм обвинувачення.
Суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України, яка визначає право суду апеляційної інстанції, зокрема, на повторне дослідження обставин кримінального провадження за певних умов, не встановив істотних порушень судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України, зокрема, при дослідженні доказів, тому мотивовано відмовив у задоволенні вимог сторони захисту.
Доводи апеляційних скарг засудженої ОСОБА_4 та захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , за своїм змістом аналогічні доводам наведеним у касаційній скарзі засудженою ОСОБА_4 , були ретельно проаналізовані судом апеляційної інстанції, який перевірив вирок на відповідність вимогам ст. 370 КПК України, в межах заявлених в апеляційній інстанції вимог, надав на них вичерпні відповіді та, залишаючи апеляційні скарги без задоволення, зазначив в ухвалі достатні мотиви прийнятого рішення. 
Ухвала Сумського апеляційного суду від 21 травня 2025 року відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів Касаційного кримінального суду не вбачає.
 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 21 травня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                              ОСОБА_3