Номер провадження: 22-ц/813/4667/25 
Справа № 523/3209/25
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                        Назарової М.В.,
суддів:                                Коновалової В.А., Кострицького В.В., 
за участю секретаря                Соболєвої Р.М.,
учасники справи: заявник - Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 
на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року, постановлену Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Дяченка В.Г. в приміщенні того ж суду, 
у справі за поданням Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення розшуку дитини,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2025 року Головний державний виконавець Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гойда О.Ю. звернувся до суду з поданням, в якому просив оголосити у розшук дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса мешкання: АДРЕСА_1 .
Подання мотивував тим, що на виконанні у Пересипському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 76247689 з примусового виконання виконавчого листа № 523/2540/24 від 30.09.2024, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про відібрання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , боржником за яким є ОСОБА_2 , та повернення її за місцем проживання матері, ОСОБА_1 , яка є стягувачем і адресою проживання якої є: АДРЕСА_2 .
В процесу примусового виконання виконавчого провадження було здійснено ряд виконавчих дій, зокрема:
- 21.10.2024 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_3 , яка зазначена у виконавчому документі, за даною адресою боржник та дитина ніколи не проживали, про що складено відповідний акт;
- 23.10.2024 державним виконавцем направлено подання в порядку ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (роз`яснення рішень, виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню), а саме: в кого необхідно відібрати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- 23.10.2024 року державний виконавець направив до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) доручення щодо проведення виконавчих дій а саме: здійснення перевірки місця перебування (проживання) боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 ;
- 17.02.2025 державний виконавець направив до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) доручення щодо проведення виконавчих дій, а саме: здійснення перевірки місця перебування (проживання) боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та народження та дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 .
17.02.2025 на адресу відділу надійшов акт державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначено, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1 , боржник відсутній за місцем проживання.
Посилаючись на те, що вимоги виконавчого документа до теперішнього часу боржником не виконано, до Відділу державної виконавчої служби боржник жодного разу не з`являвся, боржник ухиляється від виконання вимог виконавчого документа, та не вживає заходів щодо негайного виконання, виявити місце знаходження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не можливо, державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року подання Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення розшуку дитини – задоволено.
Оголошено розшук дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса мешкання: АДРЕСА_1 .
Здійснення розшуку дитини доручено Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області. 
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року як неправомірну скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні подання Пересипського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) про оголошення у розшуку дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – відмовити у повному обсязі.
Матір дитини жодним чином не контактує з дитиною, яка починаючи з 2022 року проживає разом із батьком у АДРЕСА_1 , повноцінно займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, а питання щодо визначення місця проживання дитини наразі вирішується у справі № 523/12464/22 про перегляд рішення за новивиявленими обставинами та у касаційному цивільному суді у справі № 523/12464/22 за касаційною скаргою заявника.
Отже, хоча наразі і є рішення про відібрання дитини у ОСОБА_2 та передання її за місцем проживання матері, проте остаточне вирішення такого може бути змінено у будь-який момент.
Тому у разі виконання рішення може виникнути ситуація щодо як нових спорів між батьками, так і спричинити психоемоційну травму дитині, а зміна місця проживання дитини має відбутися виключно після винесення судом остаточного рішення по даному питанню і має на меті найкращі інтереси дитини.
Державним виконавцем не було вжито всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (отримання відповідей на запити, інформації від учасників ВП, перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, отримання інформації щодо місця роботи боржника, інформації з інших джерел), а боржник має бути повідомлений про відкриття ВП, докази чого у справі відсутні, натомість виконавча служба щодо місця проживання боржника достеменно не встановлено, а вихід за його місцем проживання здійснено лише 1 раз, щодо матері дитини, то договір оренди у м. Києві закінчився, і є незрозумілим, куди забирати дитину.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні 19 серпня 2025 року стягувачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали. Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи, зокрема заявник Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник - ОСОБА_2 в установленому законом порядку, повістку отримали 02.07.2025 18:16:52 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідками (а.с. 180 зв, 181 зв). Від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.        
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у Пересипському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 76247689 з примусового виконання виконавчого листа № 523/2540/24 від 30.09.2024, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про відібрання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернення її за місцем проживання матері, ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 4-5). 
За вказаним виконавчим документом боржником є – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .
08 жовтня 2024 року відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" Головним державним виконавцем Суворовського відділу Гойда О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76247689, яка направлена боржнику поштою, причина повернення – за відмовою адресата від одержання (а.с. 7).
21.10.2024 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою АДРЕСА_3 , яка зазначена у виконавчому документі, за даною адресою боржник та дитина ніколи не проживали, про що складено відповідний акт (а.с. 9).
11.12.2024 старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кудряшовим П.Ю. складено акт, про те, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1 , боржник відсутній за місцем проживання. Зі слів понятого (сусідів) - боржника бачив 08.12.2024, а також йому відомо, що боржник з дитиною тимчасово виїхав (а.с. 10).
17.02.2025 старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Борисовим Д.С. складено акт, в якому зазначено, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1 , боржник відсутній за місцем проживання (а.с. 11).
17.02.2025 головним державним виконавцем О.Ю. Гойдою винесено подання про оголошення розшуку дитини до Суворовського районного суду м. Одеса.
18.02.2025 начальником управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бондаревим І.В. прийнято постанову про передачу виконавчого провадження № 76247689 до відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 60).
19.02.2025 головним державним виконавцем Гойдою О.Ю. винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 76247689 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою забезпечення повного, неупередженого та своєчасного виконання виконавчого документу та керуючись частиною 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями пунктів 6, 7, 8 розділу У Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (а.с. 57).
20.02.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком О.С. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 76247689 (а.с. 50).
Задовольняючи подання Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд першої інстанції, враховуючи приписи ст. 438 ЦПК України, дійшов висновку про наявність підстав для оголошення розшуку дитини, оскільки на даний час місце проживання або перебування малолітньої дитини не відоме і в результаті проведення виконавчих дій встановити його не вдалося, відповідачем у справі № 523/8540/24 в добровільному порядку рішення суду не виконано.
Переглядаючи вказану ухвалу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Статтями 129, 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.
Відповідно до пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
В силу усталеної практики Європейського суду з прав людини, яку згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ як джерело права, право на суд захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).
В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
Відповідно до ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.
Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»: у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання органами Національної поліції. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.
Вбачається, що боржник ОСОБА_2 є обізнаним про відкриття та існування виконавчого провадження № 76247689 з примусового виконання вимог виконавчого листа по цивільній справі №523/8540/24, виданого 30.09.2024 Суворовським районним судом, про відібрання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повернення його за місцем проживання матері ОСОБА_1 , проте рішення ним не виконується, спроби знайти його за місцем проживання виявилися безрезультатними.
Так, місцем проживання боржника  ОСОБА_7 , яке вказане у виконавчому листі, є: АДРЕСА_4 , що відповідає його місцю реєстрації згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру.
Остання відома адреса проживання неповнолітньої дитини є: АДРЕСА_1 .
На вищевказану адресу боржнику за місцем реєстрації надсилалися виклики державного виконавця з вимогою з`явитися до відділу, однак боржник на виклик державного виконавця не з`являвся і за вказаним у виконавчому листі місцем проживання та місцем реєстрації відсутня, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти державного виконавця.
Крім того, в апеляційній скарзі по теперішній справі заявником зазначається та сама адреса: АДРЕСА_3 .
Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» внормовано надсилання документів виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження, зокрема копії постанов виконавця доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження про відкриття виконавчого провадження мають надсилатися рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі ( абзац перший частини першої статті 28 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018).
Згідно повного доступу до матеріалів ВП за № 6504300432441 Укрпошта, ОСОБА_2 повідомлений за адресою: 65102, м. Одеса, вул. Красна, 11, рекомендованим повідомленням, що відповідає змісту ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду про задоволення подання державного виконавця, оскільки боржник вважається належно обізнаним про виконавче провадження щодо відібрання у нього дитини, не виконує таке у добровільному порядку, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, переховується та без оголошення його малолітнього сина у розшук, належне виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2024 року є неможливим.
У доводах апеляційної скарги,  ОСОБА_2 посилається на те, що з 2022 року дитина ОСОБА_4 проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , проте згідно Акту державного виконавця від 11 грудня 2024 року виходом за вказаною адресою боржника за вказаною адресою немає.
Як помилковими є і доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції про те, що встановити місце знаходження боржника всіма вжитими заходами не видається можливим, оскільки державним виконавцем не було вжито усіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, має бути в постанові про відкриття виконавчого провадження вказано про подання декларації про доходи та майно боржника, попередження про неподання такої декларації, справляння виконавчого збору, тому звернення виконавця до суду є передчасним.
Натомість, за обставинами теперішньої справи є незрозумілим, яким чином подання декларації боржником або вказівка про виконавчий збір має вплинути на виконання покладеного на боржника обов`язку щодо відібрання дитини та повернення її матері, а доказів того, що боржник від державного виконавця не переховується, а навпаки з`являється на всі відомі йому виклики, активно надає пояснення та клопотання, матеріалами справи не підтверджено. Більш того, зміст апеляційної скарги свідчить про незгоду боржника із ухваленим рішенням про відібрання дитини, оспорення його в касаційному порядку, що, на думку заявника, свідчить про неостаточність такого рішення та можливість у будь-який момент його зміни вищими судовими інстанціями, а відібрання дитини має відбутися лише після остаточного рішення по даному питанню, і вказане, на думку заявника, не відповідає інтересам дитини.
Вищевказані доводи скаржника оцінюються апеляційним судом критично з огляду на те, що виконавцем неодноразово, оскільки законна сила судового рішення, яке набрало такої, є обов`язковою для всіх осіб, у тому разі і боржника, щодо якого здійснювалася перевірка місця проживання та місця реєстрації, однак такий за місцем проживання та реєстрації станом на час прибуття виконавця не було виявлено, про що складено відповідні акти.
Незважаючи на наявні відомості про наявність місця реєстрації та на місце фактичного проживання, доводи заявника не спростовані акти про відсутність його за місцем проживання станом на час прибуття виконавця. При цьому про існування рішення, обов`язок його виконання та відповідні наслідки він обізнаний.
Такі дії тривають протягом 5 місяців, не доводять добровільного виконання боржником рішення суду, а свідчать про намагання  ОСОБА_2 уникнути обов`язку щодо виконання рішення суду.
Існування зареєстрованого місця проживання не є ознакою у цьому випадку фактичної присутності у ньому, та процесуальна поведінка не надає підстав вважати встановленим, що вимоги закону боржником виконуються.
Таким чином, з огляду на те, що у державного виконавця були відсутні відомості про місце проживання, перебування боржника, а тому у нього були наявні правові підстави для звернення до суду з відповідним поданням.
Подання боржником касаційної скарги на рішення не може вважатися поважною причиною невиконання судового рішення, неявки  на виклик виконавця, оскільки рішення суду було ухвалене в вересні 2024 року, дитина є малолітньою – ІНФОРМАЦІЯ_2 , та враховуючи такий вік, особливо чуттєву сфері відносин, затримка у виконанні рішення суду навіть на місяць не сприяє відновленню родинних зв`язків дитини із матір`ю, на користь якої має бути виконане рішення суду.
Крім того, доводи заявник, викладені в апеляційній скарзі, є взаємовиключними, оскільки безпідставно стверджуючи про свою необізнаність про виконавче провадження та необхідність його виконувати, він одночасно заявляє про свою незгоду з його виконання з огляду на перегляд в касаційному порядку остаточного рішення у справі, що не відповідає добросовісному здійсненню учасниками виконавчого провадження своїх прав та обов`язків.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Апеляційний суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.
З урахуванням наведеного, розшук боржника або дитини не є істотним втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а здійснений судом у відповідності до вимог національного і міжнародного законодавства.
Отже, боржник, будучи обізнаним про наявність відкритого виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, свідомо ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків за виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження", яке полягає у невиконанні вимог державного виконавця та нез`явлення до нього, чи хоча б намагання вирішити це питання, що, у свою чергу, значно ускладнює здійснення виконавчого провадження та вказує на існування ймовірності повного ухилення боржника, з яким проживає дитина і який не проживає (перебуває) за місцем реєстрації від виконання своїх зобов`язань.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом порушення норм матеріального та/або процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника Драгун Ангеліни Святославівни залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 22 серпня 2025 року

Головуючий                                        М.В. Назарова

Судді:                                                В.А. Коновалова

                                               В.В. Кострицький