ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5875/25 Справа № 198/595/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гайдар І. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчий комітет Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способів участі бабусі у вихованні, 
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Герасімовська Наталя Миколаївна, 
на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року, - 

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
11.12.2024 року до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчий комітет Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способів участі бабусі у вихованні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчий комітет Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способів участі бабусі у вихованні онука задоволено частково.
Визначено такі способи участі бабусі ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його вихованні: 
1) до досягнення дитиною шестирічного віку:
- два рази на місяць за попередньою домовленістю з матір`ю дитини за місцем проживання дитини не менше 2 годин у будь-який день тижня;
- за згодою матері дитини один раз на три місяці з 14-00 години суботи до 16-00 години неділі за місцем проживання бабусі за умови особисто забирати та повертати дитину не пізніше встановленого часу за місцем проживання дитини з матір`ю та обов`язковим дотриманням режиму дня та харчування дитини;
- необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку;
2) після досягнення дитиною шестирічного віку: 
- два рази на місяць за попередньою домовленістю з матір`ю дитини за місцем проживання дитини не менше 2 годин у будь-який день тижня;
- один раз на три місяці з 14-00 години суботи до 16-00 години неділі за місцем проживання бабусі за умови особисто забирати та повертати дитину не пізніше встановленого часу за місцем проживання дитини з матір`ю та обов`язковим дотриманням режиму дня та харчування дитини;
- щороку в період з червня по серпень за домовленістю між бабусею та матір`ю дитини не менше 7 днів підряд в місці проживання бабусі за умови особисто забирати та повертати дитину за місцем проживання дитини з матір`ю та обов`язковим дотриманням режиму дня та харчування дитини;
- щороку в період зимових шкільних канікул 4 дні підряд в місці проживання бабусі за умови особисто забирати та повертати дитину за місцем проживання дитини з матір`ю та обов`язковим дотриманням режиму дня та харчування дитини ;
- необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп. 
       
       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
14.04.2025 рокувід  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Герасімовська Наталя Миколаївнанадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги. 
       В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції відмовив відповідачці у стягненні судових витрат, але частково задовольнив заяву позивачки про стягнення судових витрат.
Судові витрати, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог були покладені виключно на Відповідачку, що суперечить нормам процесуального законодавства та практиці Верховного Суду. 
Судові витрати з ОСОБА_2 у зв`язку з апеляційним розглядом становлять 3000 грн.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ільченко Ірина Валентинівна, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що адвокатом Ільченко І.В. надані відповідні юридичні послуги, згідно з їх переліком, а ОСОБА_1 ці послуги оплачені, відповідно до квитанції у розмірі 15 000 грн., а тому не має підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цієї частині. 

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі їх сторони.
Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.131-132), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Останній 26.01.2022 уклав шлюб з відповідачкою, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 .
Отже, позивачка є бабусею малолітнього ОСОБА_3 .
Як виходить з акта обстеження проживання ОСОБА_1 , складеного 29.11.2024 представниками органу місцевого самоврядування, з березня 2021 року по лютий 2022 року відповідачка та син позивачки проживали разом з останньою за вказаною вище адресою.
Батько дитини ОСОБА_4 був мобілізований до лав Збройних Сил України, а 17.10.2024 ОСОБА_1 отримала сповіщення про те, що 12.05.2024 він зник безвісті при захисті Батьківщини, виконуючи військовий обов`язок під час ведення бойових дій.
Після травня 2024 року за твердженням позивачки між сторонами склались неприязні відносини, однак бабуся бажає спілкуватись із онуком та брати участь у його вихованні. Вирішити це питання в позасудовому порядку з відповідачкою не вдається, оскільки ОСОБА_2 з незрозумілих мотивів уникає спілкування, не відповідає на телефонні дзвінки та не повідомляє бабусю про місцезнаходження дитини, що не спростовано відповідачкою. 
Мати дитини, ОСОБА_2 , не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає в м. Харків в орендованому житловому приміщенні, де створені належні матеріально-побутові умови для забезпечення всіх потреб малолітньої дитини, про що свідчить акт обстеження, складений 21.03.2025 службою у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.
Місце проживання малолітнього ОСОБА_5 зареєстровано разом з бабусею та батьком за адресою: АДРЕСА_1 , де позивачка і проживає фактично.
Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стороною позивачки, і стороною відповідачки до винесення рішення по суті справи заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу та подано докази розміру понесених судових витрат.
Так, з матеріалів справи виходить, що правову допомогу позивачці відповідно до ордеру на надання правничої допомоги, виданого на підставі договору № 68 від 28.11.2024, здійснювала адвокат Ільченко І.В. 
Акт виконаних робіт від 25.03.2025 свідчить, що адвокатом Ільченко І.В. надано відповідні юридичні послуги із зазначенням їх переліку, а згідно з квитанцією ОСОБА_1 здійснено оплату послуг на суму 15 000,00 грн.
Правову допомогу відповідачці відповідно до ордеру на надання правничої допомоги, виданого на підставі договору № 18.12/24 від 18.12.2024, здійснювала адвокат Герасимовська Н.М.
Адвокатом на підтвердження наданих юридичних послуг подано попередній розрахунок вартості наданих послуг та виконаних робіт від 30.12.2024, в якому зазначено, що факт надання правової допомоги буде підтверджуватись актом наданих послуг та доказами сплати відповідно до договору про надання правової допомоги.
Разом з тим, представником відповідачки не надано ні акта фактично наданих послуг, ні доказів сплати таких, а також за правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів не заявлено про надання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
За викладених вище обставин, виходячи з положень статті 81 ЦПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, фактичні витрати на правову допомогу не доведені відповідачкою належними та допустимими доказами.
Необхідно відмітити, що обидві сторони заперечували проти стягнення витрат на правничу допомогу, вважаючи їх завищеними та необґрунтованими, при цьому не зазначаючи в чому саме це полягає.
Проаналізувавши наведений в акті про отримання правової допомоги обсяг виконаних адвокатом Ільченко І.В. робіт, її участь в судових засіданнях, а також подані у справі документи, суд першої інстанції дійшов висновку, що, виходячи з конкретних обставин справи, ступеня обґрунтованості та реальності понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторін і результатами розгляду справи, суд вважає необхідним обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу сумою 9 000,00 грн.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Практика Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, зроблено висновок, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення – визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Крім цього, підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом (постанова ВС від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17).

Положення статті 137 ЦПК України, а саме сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Водночас ключовими критеріями для їх компенсації є документальне підтвердження понесених витрат, їх розумність та необхідність

Як вбачається з матеріалів цивільної справи (а.с.97), адвокатом Ільченко І.В. було надано копію акту виконаних робіт, в якому зазначені роботи виконані адвокатом, як представником позивачки із зазначенням їх вартості. На а.с.97 оборот є копія квитанції до прибуткового касового ордеру, з кого вбачається, що позивачка договору № 68 від 28.11.2024 року та Акту виконаних робіт виплачена адвокату Ільченко І.В. суму гонорару у розмірі 15 000 гривень.

Розглядаючи питання про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції досліджені докази, що містяться у матеріалах цивільної справи та прийнято до уваги відповідні норми ЦПК України та практика Верховного Суду.

       При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

       Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
       Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

        Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Герасімовська Наталя Миколаївна залишити без задоволення.
       Рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

       Судді: