ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3121/25 Справа № 208/7168/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого – Городничої В.С.,
суддів – Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м.Дніпрі справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

       ВСТАНОВИЛА:

       У липні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості (а.с. 2-5), в якому позивач посилається на те, що 21 лютого 2023 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір (оферта) №21.02.2023-100002078, за умовами якого Товариство надало  ОСОБА_1  кредит у розмірі 6 000 грн строком на 70 днів.  ОСОБА_1  зобов`язалась повернути кредит до 01 травня 2023 року, а також сплатити проценти згідно з графіком платежів за ставкою 1,2% за один день користування кредитом і комісію за надання кредиту одноразово за ставкою 15% від суми кредиту. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 12 947 грн 94 коп, із яких 6 000 грн – тіло кредиту, 6 047 грн 94 коп – проценти, 900 грн – комісія. 
       На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з  ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №21.02.2023-100002078 від 21.02.2023 року у розмірі 12 947 грн 94 коп та судовий збір. 
       Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року у задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено (а.с. 39-41).
       Не погодившись з таким рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 45-47), в якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить суд рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути судові витрати.
       Відповідач не скористалась своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 21 лютого 2023 року в електронній формі підписано паспорт споживчого кредиту, а також додаток до анкети позичальника, якою надано особисті дані.
Також 21 лютого 2023 року позивач та відповідач підписали в електронній формі пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), якає пропозицією укласти електронний кредитний договір.
Окрім цього, 21 лютого 2023 року сторони в електронній формі підписали заявку, яка є частиною кредитного договору та містить підтвердження позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Основними умовами кредитного договору є наступні:
1) сума – 6 000,00 грн;
2) строк – 70 днів (дата повернення 01.05.2023 року), при цьому періодом користування кредитом (черговим періодом) є кожні 14 днів;
3) процентна ставка – «Економ»: 1,2% за 1 день, «стандарт» - 1,5% за 1 день, що застосовується протягом всього строку кредиту, окрім першого чергового періоду;
4) комісія, пов`язана з наданням кредиту – 900,00 грн.
Згідно довідки розрахунку, складеної відповідачем, заборгованість позивача по кредитному договору від 21.02.2023 року №21.02.2023-1000020278 відповідає заявленій до стягнення за даним позовом сумі. При цьому проценти по кредиту нараховані за період з 21.02.2023 року по 01.05.2023 року.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Як видно з матеріалів справи, 21 лютого 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21.02.2023-100002078.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 6 000 грн, строком на 70 днів.
Відповідно до договору від 21 лютого 2023 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 6 000 грн.
Квитанція про перерахунок коштів кредитором на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 у розмірі 6 000 грн була подана позивачем разом з позовом, який було сформовано через підсистему “Електронний суд”, однак така квитанція з невідомих причин не була роздрукована з підсистеми “Електронний суд” та в свою чергу не була долучена до матеріалів даної цивільної справи, що призвело до помилковості висновку суду першої інстанції щодо ненадання позивачем на обґрунтування позову первинних документів.
ОСОБА_1 не надала своїх заперечень щодо укладення кредитного договору, перерахування на її картковий рахунок кредитних коштів, факту користування ними та щодо відсутності у неї заборгованості за спірним кредитним договором. 
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач, крім тіла кредиту, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за процентами в розмірі 6 047,94 грн.
На підставі довідки-розрахунку про стан заборгованості ОСОБА_1 , наданої ТОВ «Споживчий центр», заборгованість складає основний борг в сумі 6 000 грн, проценти за період з 21 лютого 2023 року по 01 травня 2023 року в сумі 6 047,94 грн та комісія — 900,00 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок та проаналізувавши умови договору №21.02.2023-100002078 від 21 лютого 2023 року щодо порядку нарахування відсотків за кредитом та комісії, колегія суддів дійшла до висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 000 грн; процентів у розмірі 6 047,94 грн та комісії — 900,00 грн.
Доводи апеляційної скарги з цього приводу є обґрунтовані та приймаються колегією суддів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи справу, правильно встановив характер правовідносин сторін, проте прийшов до помилкових висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, які мають значення для справи, а також не дослідив належним чином всі надані позивачем докази, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 6 056,00 грн.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
       
УХВАЛИЛА:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити.
       Заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року — скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором від 21.02.2023 року №21.02.2023-100002078 станом на 01.05.2023 року у розмірі 12 947 грн 94 коп, яка складається з: 6 000,00 грн — тіло кредиту; 6 047,94 грн — проценти; 900,00 грн — комісія. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 6 056,00 грн.   
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено “11” серпня 2025 року.

       Головуючий                                                                 В.С.Городнича

       Судді:                                                                        М.Ю.Петешенкова

                                                                               Т.П. Красвітна