ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №333/5535/24                                Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження №33/807/728/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2025 року                                                місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Гунька О.Ю. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 квітня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 10 червня 2024 року об 11.10 год. по вул. Оріхівське шосе, біля б. 14-а в м. Запоріжжі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Terrano, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810. Результат огляду – 0,54 проміле (тест 2820). Своїми діями ОСОБА_1 порушив положення п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням матеріального та процесуального права, що призвело до притягнення його до відповідальності, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх доводів вказав на порушення процедури огляду, оскільки він є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст. 266-1 КУпАП та Порядку № 32, його огляд мав бути проведений не співробітником поліції, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ або командиром військової частини. Отже вважає, що поліцейський СРПП, не є тією уповноваженою особою, яка має проводити огляд військовослужбовця на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння, а також не є особою яка уповноважена складати відповідний протокол.
Вважає, що суд з незрозумілих підстав не визнав вказані ним докази належними і допустимими. Так, згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 10 червня 2024 року, а також витребуваного Акту медичного огляду № 5573 від 10 червня 2024 року, у нього відсутні будь-які ознаки сп`яніння, а результат обстеження за допомогою технічного приладу AKL 6820 - склав 0,15 проміле.
Звертає увагу, що медичний огляд вважається більш достовірним доказом, порівняно з тестом Drager у видихуваному повітрі.
Наголошує про помилковість висновку суду щодо порушення строку проведення його огляду, оскільки він був проведений в межах двогодинного інтервалу, а саме о 13 год. 25 хв.
Посилаючись на порушення вимог безсторонності суду та допущення порушень при зібрані доказів вказав, що суд не взяв до уваги один із основних доказів його невинуватості, а саме акт медичного огляду № 5573 від 10 червня 2024 року, який витребуваний самим же судом. Більш того, витребування доказів здійснено не постановою суду, а листом від 20 грудня 2024 року у недопустимому, позасудовому порядку, що на його думку, підтверджує порушення судом процесуальних норм. 
Стверджує, що судом в оскаржуваній постанові жодним чином не досліджено факти, що вказують на його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення та виявлені обставини, не надана належна оцінка судом.
Вважає, що у зв`язку з наявністю допущених судом першої інстанції грубих порушень норм матеріального та процесуального права, неповноти розгляду та дослідження всіх обставин справи, не відповідність висновків суду фактичним обставинам, які мали місце, наявні всі підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі.
Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 1 квітня 2025 року. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити.
У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Гунько О.Ю. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений 10 червня 2024 року, а тому вважає що закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Гунька О.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційного суду констатує, що висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 817251 від 10 червня 2024 року (а.с. 1) та визнаних судом доведеними підтверджується: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого  ОСОБА_1  керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проба позитивна 0,54% проміле. З результатом проведеного огляду, ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом. (а.с. 2);
- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6810, тест № 2820 якою підтверджується, що за результатами тестування у  ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 0,54 % проміле (а.с. 3);
- відеозаписом події (а.с. 6).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.
Працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП. 
Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини  ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.
Доводи апелянта про порушення процедури його огляду, оскільки останній є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст. 266-1 КУпАП та порядку № 32, його огляд мав бути проведений не поліцейським СРПП, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ або командиром військової частини, є безпідставними з огляду на наступне.
Так, аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.
Крім того, слід зазначити про відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
На посилання в апеляційній скарзі про помилковість висновку суду щодо порушення строку проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки такий був проведений в межах двогодинного інтервалу, а саме о 13 год. 25 хв., суддя апеляційного суду зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменті встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд у відсутності поліцейського, наданий ним висновок № 5573 від 10 червня 2024 року про те, що о 13 годині 25 хвилин у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, з урахуванням проведеного огляду поза межами 2-х годинного строку з моменту виявлення працівником поліції відповідних ознак, є недійсним відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП.
Доводи захисника про закриття провадження в справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, є необґрунтованими виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинене 10 червня 2024 року, а адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції 1 квітня 2025 року, тобто в межах строку, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Апеляційним судом за результатами розгляду даної справи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладалося, постанова в цій частині не змінювалась і не скасовувалася. Відтак, підстави для закриття провадження в справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення відсутні.
Таким чином, як під час розгляду справи судом першої інстанції так в суді апеляційної інстанції відсутні підстави не враховувати вищевказані докази, які міститься в матеріалах справи. 
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними в справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 квітня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/5535/24