Справа № 348/196/25 
Провадження № 22-ц/4808/1041/25
Головуючий у 1 інстанції Валігурський Г. Ю. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
               головуючого судді:        Баркова В. М.,
       суддів:                Бойчука І. В.,
                               Максюти І. О.,
               секретар:                Петрів Д. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року, в складі судді Валігурського Г. Ю., ухвалене в м. Надвірна Івано-Франківської області у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі – ТзОВ «Бізнес Позика») звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 24 травня 2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 482946-КС-004, який підписаний  ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». У подальшому виконуючи умови договору, ТзОВ «Бізнес Позика» перерахувало кредитні кошти відповідачу в сумі 46 000 грн на його банківську картку, що підтверджується довідкою про видачу коштів.
Всупереч умовам договору та вимог законодавства відповідач не виконав своїх зобов`язань та допустив заборгованість. 
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 482946-КС-004 від 24 травня 2024 року на момент подання позовної заяви становила 165 975,48 грн. з яких: 46 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 113 075,48 грн – заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом; 6 900 грн – заборгованість за комісією.
Посилаючись на вказані обставини ТзОВ «Бізнес Позика» просило задовольнити позов.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» 46 000 грн простроченої заборгованості за кредитом, 73 853 грн заборгованості за процентами, 6 900 грн заборгованості по сплаті комісії та 1 806,17 грн витрат по сплаті судового збору, а разом – 128 559,17 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ТзОВ «Бізнес Позика» посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом змінити, а саме: змінити суму стягнення з 73 853 грн на грошову суму в розмірі 113 075,48 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд частково стягуючи проценти за користування кредитом не врахував того, що розмір денної процентної ставки передбачений кредитним договором не перевищує 1% виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі – як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 113 075,38 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому апелянт зазначає, що загальна сума до сплати по відсоткам дійсно становила би 66 740 грн. за умови належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, боржником не було сплачено жодного платежу на погашення кредиту з простроченням по графіку за Договором № 482946-КС-004 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки – що чітко і заздалегідь було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 Договору.
Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 482946-КС-004 повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Виходячи із засад диспозитивності, апеляційний суд не перевіряє рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТзОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією за користування кредитними коштами.
Позивач оскаржує рішення суду тільки в частині стягнення заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, яке і підлягає перегляду в апеляційному порядку.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовою повісткою за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що умови укладеного договору, передбачені п. 2.4., щодо встановленої денної процентної ставки у розмірі 1,15072827 % та 1,50000000 % є нікчемними, оскільки суперечать ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Відтак, розмір денної процентної ставки, у відповідності до ч. 4 ст. 8 Закону, яка підлягає застосуванню для розрахунку заборгованості відповідача становить 0,95%. Таким чином сума процентів, які відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за користування кредитом становить 73 853, 00 грн.
Проте, повністю погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем 24 травня 2024 року укладений договір про надання кредиту № 482946-КС-004, за умовами якого позивач зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 46 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, (надалі – Кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на Умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (далі – Договір, а. с. 18-32).
Відповідачем Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Згідно довідки ТОВ «Платежі Онлайн» позивач перерахував відповідачу на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ «КБ «Приватбанк», 46 000 грн кредиту, що також підтверджується інформацією АТ «КБ «Приватбанк», наданою на ухвалу суду про витребування доказів (а.с. 36, 83).
У пунктах 2.3., 2.6., 2.12., 2.13. Договору сторони погодили такі умови: строк кредиту – 24 тижні, загальний розмір наданого Кредиту 46 000 грн, дата видачі кредиту – 24.05.2024, строк дії договору до 08.11.2024.
Відповідно до умов викладених у п.п. 2.4., 2.5. Договору стандартна процентна ставка – 1,50000000% в день, фіксована. Знижена процентна ставка 1,15072827% в день, фіксована. Комісія за надання кредиту складає 6 900 грн і нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.
Орієнтовна загальна вартість кредиту 136 362,16 грн;загальні витрати за кредитом 90 362,16грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 19 683,15 процентів, денна процентна ставка 1,16 процентів (п.п. 2.8. – 2.11. Договору).
Дані обчислення здійснені при умові, що відповідач буде дотримуватись графіку платежів, визначених в п. 3.2.3 Договору і до нього застосовуватиметься Знижена процентна ставка.
У п.п.3.2., 3.2.1. Договору визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі – Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4. Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.
Відповідно до п. 3.2.2. Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору.
Графік платежів, наведений у п. 3.2.3. Договору. Відповідно до вказаного графіку відповідач зобов`язаний був повернути 46 000 грн кредиту до 08 листопада 2024 року, а також до цієї дати сплатити проценти в розмірі 66 740 грн та комісію до 05 липня 2024 в сумі 6 900 грн, а всього – 119 640,00 грн.
У розрахунку заборгованості за Договором № 482946-КС-004 від 24.05.2024 року, станом на 14 січня 2025 року заборгованість відповідача визначена в розмірі 165 975,48 грн, з яких: 46 000 грн борг за кредитом, 113 075,48 грн борг за відсотками та 6 900 грн борг по сплаті комісії (а.с. 12-13).
Як убачається з вказаного розрахунку позивач нараховував проценти в розмірі 1,15072827% (знижена процентна ставка) за період з 24 травня 2024 року по 14 червня 2024 року, а з 15 червня 2024 року по 08 листопада 2024 року – в розмірі 1,50000000% (стандартна процентна ставка) на суму заборгованості 46 000 грн.
Із довідки про стан заборгованості відповідача за Договором № 482946-КС-004 про надання кредиту від 24.05.2024 року убачається така ж заборгованість як із вище вказаного розрахунку в сумі 165 975,48 грн, яка складається з 46 000 грн простроченої заборгованості за кредитом, 113 075,48 грн заборгованості за нарахованими процентами, 6 900 грн заборгованість по комісії (а.с. 14).
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З огляду на вищезазначені норми права та наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТзОВ «Бізнес Позика» є обґрунтованими та доведеними.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості за процентами, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» з огляду на таке.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року – не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року – не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами вищезгаданого Закону.
Кредитний договір № 482946-КС-004 від 24 травня 2024 року укладений строком на 169 днів до 08 листопада 2024. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір укладений після набрання чинності цим Законом.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище Закон.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості за процентами становить 113 075, 48 грн. Проценти у період з 24 травня 2024 року по 14 червня 2024 року нараховані відповідачці за пільговою процентною ставкою 1,15072827% у відповідності до п. 3.2.2., що не порушує норм вищенавеного Закону та дорівнюють 11 645, 37 грн (46 000 грн * 1,15072827 % *22 дні).
З 15 червня 2024 року по 08 листопада 2024 року нарахування процентів позивачем здійснювалося за процентною ставкою 1,5%. 
Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону «Про споживче кредитування» за період з 15 червня 2024 року по 20 серпня 2024 року проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися за ставкою 1,5%, а їх розмір повинен був становити 46 230 грн (46 000,00 грн *1,5% * 67 дні).
Починаючи з 21 серпня 2024 року по 08 листопада 2024 заборгованість з процентів за договором становить 36 800 грн (46 000,00 грн * 1%* 80 днів).
Відтак, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 94 675,37 грн.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованості за процентами за кредитним договором № 482946-КС-004 від 24 травня 2024 року, однак розмір такої заборгованості становить 94 675,37 грн.
В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанцій змінено, а сума задоволених позовних вимог складає 88,91% від позовних вимог, сплачений ТзОВ «Бізнес Позика» судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з ОСОБА_1 у розмірі 2 153 грн. 85 коп. (2 422,40 грн. * 88,91 %), за подання апеляційної скарги в розмірі 3 230 грн. 77 коп. (3 633,60 грн. * 88,91 %)
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» – задовольнити частково.
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» процентів від простроченої суми заборгованості за кредитним договором – змінити.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за процентами за кредитним договором від 24 травня 2024 року № 482946-КС-004в розмірі 94 675(дев`яносто чотири тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн. 37 коп.
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 153 (дві тисячі сто п`ятдесят три) грн. 85 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 230 (три тисячі двісті тридцять) грн. 77 коп.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 10 липня 2025 року.

Судді                                                        В. М. Барков

І. В. Бойчук

І. О. Максюта