П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  148/1111/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Ковганич С.В. 
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
28 серпня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2025 вона отримала лист від заступника начальника Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому останній направив їй постанову про відкриття виконавчого провадження, з якого вона дізналася, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.3 КУпАП, на загальну суму 68 000 грн. на підставі постанови від 19.07.2024 р. № 24/1680, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Відповідно до постанови № 24/1680 її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено штраф у розмірі 34000,00 грн. Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що вона не виконала свої обов`язки передбачені п.15 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1921 «Про військово-транспортний обов`язок», а саме не надала у встановлений законодавством строк ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 до Положення про військово-транспортний обов`язок.
Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, з огляду на те, що така постанова винесена з порушеннями чинного законодавства, а саме її не було запрошено на розгляд справи, та не було ознайомлено з оскаржуваною постановою, щодо вчиненого правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП. Оскаржувана постанова не була пред`явлена для ознайомлення та підпису а також не була надана її копія. В оскаржуваній постанові відсутня інформація, відносно дати, коли копія постанови від 19.07.2024 № 24/1680, про притягнення до адміністративної відповідальності була їй надіслана поштовим відправленням. В постанові про відкриття виконавчого провадження № 77876190 від 22.04.2025, зазначено, стягнути з ОСОБА_1 , суму в 68 000 грн., проте відповідач не мав права подвоювати суму штрафу, до тих пір, поки не ознайомить правопорушника з оскаржуваною постановою.
Рішенням  Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 червня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції 05.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №Т/24/867 про адміністративне правопорушення за ст.210-1 ч.3 КУпАП, а саме було встановлено, що підприємство ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» (ЄДРПОУ 43774377) в особі керівника ОСОБА_1 не подало до ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений законодавством строк інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 до Положення про військово-транспортний обов`язок (а.с.33,34).
При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, а також повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та отримано другий примірник протоколу, що підтверджується її підписами.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 у вказаному протоколі, вона з протоколом не згодна, адміністративного правопорушення вона не вчиняла у зв`язку з тим, що ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» перебуває в процесі «релокації» в Закарпатську область, з 2022 року, згідно з державною програмою релокації від Міністерства економіки, остаточна релокація де-юре відбулася у травні 2024, а де-факто у 2022 року.
Незважаючи на те, що позивач знала дату, час та місце розгляду справи та усвідомлювала, що в разі її відсутності справа може бути розглянута без неї, остання на розгляд справи не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.
Враховуюче зазначене вище, 19.07.2024, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, а саме протокол №Т/24/867 від 05.07.2024, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 винесено постанову №24/1680 відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч.3 КУпАП про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. по справі про адміністративне правопорушення, за те, що ОСОБА_1 будучи керівником ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» відповідно до п.15 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1921 «Про військово-транспортний обов`язок», не подала до ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений законодавством строк інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 до Положення про військово-транспортний обов`язок (а.с.9,10).
Вказану постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено ОСОБА_1 поштою 12.08.2024 на адресу, яку остання повідомила при складані протоколу про адміністративне правопорушення №Т/24/867 від 05.07.2024, а саме: 21021, м. Вінниця, а/с 2000 (а.с.41), проте, вказана адреса виявилась недостовірною, а лист з постановою №24/1680 було повторно направлено на адресу реєстрації вже підприємства ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД», а саме: АДРЕСА_1 , але вказане відправлення також було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.42).
17.10.2024 постанову №24/1680 від 19.07.2024 було направлено до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області.
23.10.2024 виконавчий лист повертається стягувану - ІНФОРМАЦІЯ_2 без прийняття до виконання на підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ пред`явлено не за місцем вимоги або не за підвідомчістю» (а.с.43).
16.04.2025 постанову №24/1680 було направлено до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.44).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так ч.1 ст.3 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.
Згідно частин 1 та 2 ст.6 вказаного Закону, військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів. Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до ст.21 Закону, підприємства, установи і організації зобов`язані, зокрема:
- утримувати в належному стані техніку, будівлі, споруди та об`єкти інфраструктури, що належать для передачі в разі мобілізації Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту або призначені для спільного з ними використання у воєнний час;
- сприяти територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки України у їхній роботі в мирний час та в особливий період;
- забезпечувати в разі мобілізації доставку техніки на збірні пункти та у військові частини згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);
- надавати відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів.
За вимогами ст.9 ЗУ «Про оборону України», саме Кабінет Міністрів України вирішує питання щодо врегулювання діяльності місцевих органів військового управління (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), допризовної та призовної підготовки, підготовки призовників з військово-технічних спеціальностей, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виконання військово-транспортного обов`язку.
Так у відповідності до п.12 Положення про військоко-транспортний обов`язок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1921 від 28 грудня 2000 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки та органи військового управління ведуть військовий облік транспортних засобів і техніки з метою планування передачі підприємствами, установами та організаціями транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань на особливий період.
Пункт 15 вказаного Положення передбачає, що керівники підприємств, установ та організацій подають територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є керівником підприємства ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД», який зобов`язаний щороку до 20 червня та 20 грудня подавати територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1, проте дану інформацію ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 подано не було, тим самим порушила вимоги: статті 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 15 Положення про військово-транспортний обов`язок, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч.3КУпАП.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що станом на 17.05.2024 року підприємство ТОВ  «АНДРОМЕДА ВУД» було вже зареєстровано в Закарпатській області, за адресою:  90202, Закарпатська обл., Берегівський р-н, місто Берегове, вул. Хмельницького Богдана,  будинок 2, тому позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до чинного законодавства зобов`язаний був  до 20 червня 2024 подати до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 до Положення про військово-транспортний обов`язок,колегія суддів зазначає, що у зв`язку з такими обставинами у ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД», з`являється обов`язок подавати звіти до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Проте, відповідно до листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 із запитом чи подавало підприємство ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» інформацію про наявність про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 Положення про військово-транспортний обов`язок було отримано відповідь, що ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» вищевказана інформація не надавалась (а.с.37).
Позивач не надала суду доказів чи подавало підприємство ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» інформацію про наявність про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 Положення про військово-транспортний обов`язок до до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Оцінюючи обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач відповідно до чинного законодавства зобов`язаний був до 20 червня 2024 подати до ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 до Положення про військово-транспортний обов`язок.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відзив відповідачем подано з порушенням процесуальних строків, представник відповідача ОСОБА_4 не додав до відзиву довіреність, або інший документ, який  підтверджує його повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи публічного права, або відокремленого підрозділу, яким є ІНФОРМАЦІЯ_6 . Виписка з ЄДР є недійсним правочином, оскільки не є документом на підтвердження повноважень представника, а тому оскаржуване рішення базується на неналежних доказах.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляійної скарги з урахуванням наступного.
Постанова №24/1680 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-я КУпАП від 19 липня 2024 року складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_3 (а.с.9).
Відповідно до ч.3 ст.55 КАСУ юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. 
Як встановлено з матеріалів справи, відзив на позовну заяву подано від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 було підписано начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_3 та подано до Тульчинського районного суду Вінницької області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в додатках долучено виписку з ЄДР, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, оскільки дана особа уповноваженя представляти інтереси відповідача у справі в порядку самопредставництва відповідно до ч.3 ст.55 КАСУ.
За вимогами ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, апеляційний суд надав правову оцінку визначальним доводам апеляційної скарги. Суд зауважує, що ненадання оцінки іншим доводам сторін жодним чином не відобразилось на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинуло на результат апеляційного розгляду.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, постановив оскаржену   ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.