УХВАЛА

10 липня 2025 року 
м. Київ

справа №400/7370/24
адміністративне провадження № К/990/1695/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції заяву ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Хомичем Іваном Олександровичем, про роз`яснення постанови Верховного Суду від 07.04.2025 у справі №400/7370/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
03.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у проведенні індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796;
зобов`язати ГУ ПФУ провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для  обчислення пенсії, в розмірі  9118,81 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі - Постанова № 118), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (далі - Постанова № 168), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" (далі - Постанова №185), та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2022;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ понесені судові витрати на сплату судового збору.
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 06.09.2024 року позов   ОСОБА_1 задовольнив.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 11.12.2024 скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позовних вимог.
Верховний Суд постановою від 07.04.2025 частково  задовольнив  касаційну  скаргу   ОСОБА_1 . Скасував рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково:
визнав протиправною  бездіяльність  ГУ  ПФУ  щодо  проведенні  індексації  пенсії   ОСОБА_1 з 03.02.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,14 та 1,197, 1,0796;
зобов`язав ГУ ПФУ здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 03.02.2024 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірах 1,14, 1,197, 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії;
позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.03.2023 до 02.02.2024 залишив без розгляду.
04.07.2025 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій вона просить роз`яснити постанову Верховного Суду від 07.04.2025 у справі № 400/7370/24.
Розглянувши заяву позивачки про роз`яснення постанови Верховного Суду від 07.04.2025 у справі № 400/7370/24, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Аналіз вищезазначеної норми дає підстави вважати, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Отже, роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. 
Суд зазначає, що невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що терміни, вжиті в судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
За змістом наведеної статті необхідність роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим, як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання, й, при цьому, саме можливість примусового виконання рішення як така є однією з умов подання заяви про його роз`яснення.
В обґрунтування зазначеної заяви представник ОСОБА_1 вказує на те, що в резолютивній частині постанови Верховного суду від 07.04.2025 не вказано, який саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески підлягає збільшенню на відповідні коефіцієнти при здійсненні індексації пенсії позивачки.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що як видно із змісту судового рішення про роз`яснення якого представником позивачки подано заяву, у цій справі предметом спору були дії відповідача щодо індексації позивачці пенсії у 2022-2024 роках без застосування коефіцієнтів 1,14, 1,197, 1,0796, відповідно. 
Так, у пунктах 38, 41 постанови від 07.04.2025 Верховний Суду зазначив, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати базову розрахункову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, який становить 3764,40 грн) до якої може бути застосований коефіцієнт збільшення, оскільки такий підхід нівелює основне призначення індексації грошових доходів населення - підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та суперечить акту вищої юридичної сили Закону № 1058-IV, абзацом 1 частини другої статті 42 якого чітко визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 01 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, у зв`язку з чим під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку проведення перерахунку пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим під час такого перерахунку використовуватись має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення.
Зважаючи на вищенаведене, Верховний Суд у постанові від 07.04.2025 дійшов висновку, що ГУ ПФУ, здійснюючи в 2022-2024 роках перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши їй щомісячні доплати до пенсії в розмірі 135,00 грн, 100,00 грн, 100,00 грн, відповідно, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивачки, діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Отже, колегія суддів наголошує, що в постанові Верховного Суду від 07.04.2025 чітко та однозначно сформульовано висновок про те, що відповідач зобов`язаний збільшити на відповідні коефіцієнти (1,14, 1,197, 1,0796) показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивачки в момент її призначення.
Отже, постанова Верховного Суду від 07.04.2025 у справі № 400/7370/24 є зрозумілою і не викликає можливості подвійного тлумачення її змісту, у тому числі її резолютивної частини, у зв`язку з чим у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої її представником  -  адвокатом Хомичем І.О., щодо роз`яснення судового рішення слід відмовити.
Керуючись статтями 254, 340, 345 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Хомичем Іваном Олександровичем, про роз`яснення постанови Верховного Суду від 07.04.2025 у справі № 400/7370/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              А.І. Рибачук

                                                                                                              А.Ю. Бучик

                                                                                                              Н.В. Коваленко