ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1014/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/14271/23 Категорія: 304090000 	Борєйко О.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 липня 2025 року :
       Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянув у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» – адвоката Ушакевич Марини Петрівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -                                        

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 03 січня 2020 року між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №8664466, який підписаний електронним підписом позичальника. Згідно умов договору відповідач отримала кредит в розмірі 5 000,00 гривень строком на 30 днів; процентна ставка 1,60% (фіксована).
Умови кредитного договору №8664466 виконані ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» належним чином і в повному обсязі. 
Відповідачем умови договору позики не виконані і отримані в позику грошові кошти до цього часу не повернуті. Внаслідок цього у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів».
03 квітня 2017 року між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017.
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору право вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.
Пунктом 4.1 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі згідно додатку № 3 до цього договору.
11 червня 2020 року сторонами за договором факторингу був підписаний реєстр прав вимоги № 103, згідно якого право вимоги за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року, укладеним між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до позивача.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року станом на 11 червня 2020 року заборгованість відповідача становила 9 900,00 гривень, у тому числі: 5 000,00 гривень - заборгованість за основним боргом; 2 400,00 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 2 500,00 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на несплачену позику.    
Крім того, в зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань позивачем нараховано відповідачу 1 478 гривень 12 копійок інфляційних та 3 % річних в розмірі 506 гривень 90 копійок.
Заборгованість за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року, укладеним між сторонами, відповідачем цього часу не погашена.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» в апеляційній скарзі просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Вказує на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про недоведеність факту переходу права вимоги від ТОВ «1 Безпечне Аганство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал».
Судом першої інстанції не враховано, що позивач надавав суду копію Додаткової угоди № 1 до Договору факторингу №03042017 від 03.04.2017, де вказується, що Договір продовжується на період по 31.122018 (включно), а в подальшому на кожен наступний календарний рік, а тому Договір факторингу діяв на момент виникнення заборгованості відповідачки.
В матеріалах справи містяться необхідні докази, які дають можливість встановити заборгованість задоговором між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 позики від 03 січня 2020 року №8664466, зокрема, копія договору, Правил надання грошових коштів у позику, підтвердження перерахування грошових коштів, довідка-розрахунок заборгованості за договором, 3% річних та інфляційних.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Руднічук Д.В. вказує, що доведення позивачем факту виконання ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зобов`язань за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року, укладеним між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , а також наявності заборгованості у відповідача перед ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» за вказаним договором позики не є належним, достатнім доказом наявності заборгованості у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем - ТОВ « ФК «Профіт Капітал». 
Позивачем не доведено факт переходу права вимоги до відповідача за договором позики від 03 січня 2020 року №8664466, укладеним між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 . 
Отже, суд першої інстанції враховуючи викладене, дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними, допустимим доказами виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів».
Заслухавши доповідь судді, дослідивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості в сумі  11816,06 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим  . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вище вимогам рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.03.2025 не відповідає.
Встановлено, що 03 січня 2020 року меж ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №8664466, який підписаний електронним підписом позичальника. Згідно з умовами договору відповідач отримала кредит в розмірі 5 000,00 гривень строком на 30 днів; процентна ставка 1,60% (фіксована).
Умови кредитного договору №8664466 виконані ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» належним чином і в повному обсязі, що підтверджується листом ТОВ "Фінансова компанія «Фінекспрес» № 14/07-2023-9 від 14 липня 2023 року та листом №14/07/23-1 від 14 липня 2023 року.
Відповідачем умови договору позики №8664466 не виконані і отримані в позику грошові кошти до цього часу не повернуті.
Внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань у відповідачем виникла заборгованість перед ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» за договором позики №8664466, яку відповідачем до цього часу не погашено.
03 квітня 2017 року між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 03042017.
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору право вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.
Пунктом 4.1 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі згідно додатку № 3 до цього договору.
11 червня 2020 року сторонами за договором факторингу був підписаний реєстр прав вимоги № 103, згідно з яким право вимоги за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року, укладеним між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до позивача.
Відмовляючи у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 позики від 03 січня 2020 року №8664466.
На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено   належними доказами наявність підстав для звернення останнього до відповідача з грошовими вимогами в тому числі з вимогами, які виникнуть в майбутньому, за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року, на підставі договору факторингу № 03042017, укладеного 03 квітня 2017 року, тобто   ще за три роки до укладення відповідачем спірного договору позики №8664466 від 03 січня 2020 року.
За вказаних обставин вимога до відповідача за договором позики №8664466 від 03 січня 2020 року не могла бути включеною до реєстру боржників, право вимоги до яких було передано за плату позивачу, як новому кредитору, оскільки   договору позики №8664466 від 03 січня 2020 року в 2017 році на момент укладення договору факторингу № 03042017, який був укладений в 2017 році, ще взагалі не існувало. На підставі не існуючого договору не могло бути передано і не може існувати право вимоги, а також не може виникати в майбутньому право вимоги на підставі неіснуючого договору.
Проте, суд першої інстанції, не в повному обсязі дослідив матеріали справи та помилково дійшов такого висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно із розрахунком за договором позики між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 від 03.01.2020 №8664466, виконаним Товариством зобмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», заборгованість складається з кредиту в сумі 5000,00 грн, процентів в розмірі 1,6 % в день з 03.01.2020 року по 02.02.2020 включно в сумі 2400,00 грн, процентів в розмірі 2,7% в день з 03.02.2020 по 20.02.2020 в сумі 2500,00 грн.
За розрахунком 3% річних за період з 11 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року становить 506 грн. 93 коп., інфляційні втрати за період з 11 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року 1478 грн. 12 коп.
За довідкою Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» відповідно виписки з особового рахунку зараховано на картку ОСОБА_1 03 січня 2020 року переказ в сумі 5000,00 грн. (а.с. 103). 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1статті 1055 ЦК Україникредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2статті 207 ЦК Українивизначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до частини 3  статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 1 статті 12 Закону України «Проелектронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів Україниможе мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики 03 січня 2020 року №8664466 у електронній формі.
Відповідно до пункту 1 договору ТОВ «1Безпечне агентствонеобхідних кредитів» надає ОСОБА_1  позику всумі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківський картковий рахунок, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти).
За змістом пункту 2 договору зазначено поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» для повернення позики та сплати процентів.
Також договір містить відомості про позичальника ОСОБА_1 із зазначенням рахунку НОМЕР_1 , реквізити паспортних даних, засвідчено електронним цифровим ідентифікатором НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 не спростовано факт отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позики в сумі 5000,00 грн. 03 січня 2020 року шляхом переказу на картковий рахунок.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі частини 1, 2статті 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
Наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).
Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
Так, позивачем до матеріалів справи надано копію Договіру факторингу № 03042017 від 03.04.2017 укладеного між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал».
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору право вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.
Пунктом 4.1 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі згідно додатку № 3 до цього договору.
Крім того, до вказаного Договору факторингу, позивачем надано Додаткову угоду № 1 від 28.12.2017 до Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017, яким змінено пункт 8.2 та викладено в наступній редакції: «8.2. Строк цього Догоовру починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього Договору та закінчується 31.12.2017. Якщо за 30 каледндарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін письмово не повідомить іншу про намір розірвання Договору. Договір продовжується на період по 31.12.2018 (включно), а в подальшому на кожен наступний рік.»
Отже, вказаною Додаткової угодою до Договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017, позивач є належним кредитором у цій справі, і право вимоги по заборгованості за кредитним договором від 03.01.2020 укладеним між ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» на передбачених умовами Договору факторингу підставах. 
З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів сплати ОСОБА_1  на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позики в сумі 5000,00 грн та процентів а також наявність права вимоги у ТОВ «Фінаснсова компанія «Профіт капітал « до ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що є підстави для стягнення з відповіча суми заборгованості за договором позики від 03.01.2020 № 8664466.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, вказано, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
На підставіпункту 2 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 позики від 03 січня 2020 року №8664466строк позики 30 днів, базова процентна ставка становить 1,6% в день, акційні проценти дорівнюють 0,80% в день, розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складає 2,7% в день.
Отже первісний кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 погодили відповідальність позичальника у разі прострочення виконання зобов`язання, право з дня наступного за датою спливу строку договору нараховувати проценти за ставкою 2,7% в день в якості процентів за користування коштами понад строк договору, тобто порушення грошового зобов`язання.
Тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 проценти за користування кредитом з 03 січня 2020 року по 02 лютого 2020 року в сумі 2400,00 грн відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України.
Водночас за період прострочення виконання зобов`язання з 03 лютого 2020 року по 20 лютого 2020 року з ОСОБА_1 підлягають стягненню проценти в сумі 2500,00 грн. відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першоюстатті 367 ЦПК Українивизначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Також з ОСОБА_1 в межах вимог апеляційної скарги підлягають стягненню інфляційні витрати за період з 11 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року в сумі 1478 грн 12 коп, три проценти річних за період з 11 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року (623 дні) в сумі 506 грн 93 коп. 
Отже загальна сума до стягнення становить 11885,05 грн., але колегія суддів задовольняє позов у межах заявлених позовних вимог 11816 грн. 06 коп..
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи викладене рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Судові витрати.
На підставі частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиою 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до абз. 1, 5, 6 пункту 35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» сплачено судовий збір за подання позову в сумі 2684,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 05 жовтня 2023 року №11027 та за подання апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 17 квітня 2025 року №1308.
Отже з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» підлягають стягненню судові витрати з сплати судового збору за подання позову в сумі 2684,00 грн (згідно квитанції), за подання апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн., а всього - 6710,00 грн.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 березня 2025 скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором в сумі 11816 грн. 06 коп.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія«Профіт Капітал» судові витрати з сплати судового збору за подання позову та за подання апеляційної скарги в сумі 6710,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді: