П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
18 червня 2025 року                                                                                      м. Київ
                                                                
Справа № 756/2617/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/8996/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:               судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Верланова С.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Луценко О.М. 26 лютого 2025 року в м. Київ, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, Приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1», ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення та заборону вчиняти певні дії, 
 
В С Т А Н О В И В
 
25 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам знаходитись та користуватися квартирою АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що немає підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв'язку з чим заява не підлягає задоволенню.
 
Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи.
Позивач вказує на те, що при дослідженні квартири №27 співвласниками будинку встановлено багато фактів незаконного втручання в несучі конструкції, встановлення додаткового інженерного обладнання  квартири №27 на фасаді будинку, внесення змін до фасаду будинку. Вказані неправомірні дії відповідача порушують права співвласників багатоповерхового будинку, а також ставлять їх життя під загрозу. Позивач вважає, що існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та будь яким іншим особам знаходитись та користуватись квартирою №27 задля охорони та збереження цієї  квартири та будинку АДРЕСА_3 , безпеки людей, які проживають в цьому будинку і не тільки. Адже невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити не тільки виконання рішення суду, а й мати наслідки втрати життя.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.  
 
В судовому засіданні третя особа  - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу подану позивачем, просив про задоволення заявлених позивачем вимог.
Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що позивач є особою з інвалідністю та особою похилого  віку, в день розгляду справи не має змоги прибути в судове засідання через стан здоров`я.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Колегія суддів, керуючись положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України, вважала що неявка вказаних осіб, з огляду на предмет апеляційного перегляду, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради( Київської міської державної адміністрації), Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, Приватне акціонерне товариство «Трест Київміськбуд-1», ОСОБА_3 з позовними вимогами:
-  зобов`язати ОСОБА_2 відновити в будинку АДРЕСА_4 за власний рахунок становище 8 поверху та фасаду будинку на рівні 8 поверху будинку, яке існувало до порушення на момент введення будинку в експлуатацію, шляхом приведення квартири №27 , місць загального користування та майна, яке перебуває у спільній власності співвласників багатоквартирного будинку, до стану, що відповідає робочій документації на цей будинок, а саме: розсклити лоджію в кв. №27 , відновити демонтовані несучі стіни в області лоджії на примиканні міжповерхових перекриттів в кв. №27 , відновити демонтовані несучі стіни в кв. №27 , демонтувати антену супутникового телебачення з фасадної стіни будинку, демонтувати на фасадній стіні будинку 3 зовнішні блоки кондиціонерів, відновити цілісність несучої конструкції фасаду будинку, демонтувати в коридорі та сходовій площадці додаткове інженерне обладнання для кв. №27 , здійснити інші види будівельних робіт для відновлення до стану, відповідно до робочої документації на будинок; 
-  заборонити ОСОБА_2 проводити будь-які будівельні роботи в місцях загального користування та в частині майна, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 . /а.с. 1-15/.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Разом з позовом позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам знаходитись та користуватися квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви зазначав про те, що при дослідженні квартири №27 співвласниками будинку встановлено багато фактів незаконного втручання в несучі конструкції, встановлення додаткового інженерного обладнання квартири №27 на фасаді будинку, внаслідок чого в т.ч. але не обмежуючись зменшено міцність конструкції будинку і фасадної стіни, зокрема. Проведення таких будівельних робіт потребують відповідних дозвільних документів, розроблення відповідної проектної документації, що дають право на їх виконання і після закінчення яких квартира №27 підлягає окремому прийняттю в експлуатацію. Несучі конструкції та фасад будинку є спільним майном багатоквартирного будинку, що призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку, неправомірні дії відповідача щодо спільного майна, не тільки порушили права співвласників багатоквартирного будинку, а і поставили їх життя під загрозу, а тому в разі незабезпечення його позову шляхом заборони користуватися квартирою АДРЕСА_1 , ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 в майбутньому. /а.с.18-21/
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.  Суд першої інстанції дійшов висновку, що немає підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв'язку з чим заява не підлягає задоволенню.
  
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.
 
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. 
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.   
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року (справа № 753/22860/17). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що  невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи  заяву  про  забезпечення  позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірний позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обрати такий спосіб, який у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 04 травня 2022 року у справі № 175/3514/19.  
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Така правова позиція висловлена Верховним Судом неодноразово, зокрема, в постанові від 06 липня 2022 року у справі № 354/1616/21.  
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Відповідність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом також неодноразово, зокрема, в постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 285/4519/21-ц.
 
З наведених обставин справи вбачається, що предметом спору у даній справі є зобов`язання відповідача вчинити дії щодо відновлення стану житлового приміщення. 
В заяві про забезпечення позову позивач просив заборони відповідачу та іншим особам знаходитись та користуватися квартирою, яка належить відповідачу.
Разом з тим право користування житлом, яким є квартира, є складовою права власності і обмеження цього права має бути достатньо обґрунтованим. Проте у цій справі не вбачається, яким чином встановлення заборони відповідачу на користування квартирою забезпечить виконання рішення щодо зобов`язання його здійснити відновлювальні ремонтні роботи у цій квартири та місць загального користування, як про то просить позивач. Тобто обраний позивачем захід забезпечення позову не співвідноситься з предметом позову, так як відсутній прямий зв'язок між вказаним заходом забезпечення позову і предметом позову.
Крім того застосування такого виду забезпечення позову, як заборона відповідачу та іншим особам користуватися квартирою, не може вважатись належним для забезпечення можливості виконання судового рішення в майбутньому у цій справі з огляду на заявлені позовні вимоги. В той же час, вказане може створити ризик непомірного втручання у право власності та заподіяння шкоди відповідачеві, чим буде порушено баланс інтересів учасників спірних правовідносин.
Суд першої інстанції, врахувавши зазначені обставини, дійшов правильного висновку про відсутність підстав до забезпечення позову у спосіб, про який просив позивач, оскільки такий захід забезпечення позову не спроможний забезпечити розгляд справи та фактичне виконання рішення в разі задоволення позову.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 С.М. Верланов
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук
 
Повний текст постанови складений 16 липня 2025 року.