УХВАЛА
18 серпня 2025 року 
м. Київ
справа № 460/6190/24
адміністративне провадження № К/990/29786/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі № 460/6190/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення,
установив:
Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Рівненській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати:
1) податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2024 року № 75811700240523, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту у розмірі 186 934 грн; № 73851700240523, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 26 410,22 грн; № 73881700240523 , згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 314 813,54 грн; № 73871700240523, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф за платежем податок на додану вартість на загальну суму 166 644,86 грн; № 73861700240523, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 46 725 грн;
2) рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №73841700240523 в розмірі 98 078,19 грн;
3) вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-73831700240523 в сумі 357 522,73 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 21 травня 2024 року №75811700240523, яким ФОП ОСОБА_1 зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 186 934,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 21 травня 2024 року №73861700240523, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 46 725,00 грн, з яких 37 380,00 грн - основний платіж та 9 345,00 грн - штрафні (фінансові) санкції. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 21 травня 2024 року №73881700240523 в частині збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 304 203,65 грн, з яких основного платежу - 282 146,68 грн та штрафних (фінансових) санкцій - 22 056,97 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 21 травня 2024 року №73851700240523 в частині збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 25 526,06 грн, з яких 23 687,98 грн - основний платіж та 1 838,08 грн - штрафні (фінансові) санкції; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Рівненській області від 21 травня 2024 року №Ф-73831700240523 в частині визначення заборгованості ФОП ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на суму 344 845,94 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 21 травня 2024 року №73841700240523 в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску на суму 95 659,17 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2025 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до інформації, наявної в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала про залишення касаційної скарги без руху в електронному вигляді доставлена до електронного кабінету Головного управління ДПС у Рівненській області в підсистемі «Електронний суд» 31 липня 2025 року о 18:06 год.
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржник надіслав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, скаржник зазначає, що вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, однак вони були повернуті. Скаржник зауважує, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторно звернутися до суду в порядку, встановленому законом. Наводить практику Верховного Суду щодо поновлення процесуальних строків, відповідно до якої строк на касаційне оскарження поновлювався під час реалізації права на повторне звернення. На думку заявника, зазначені обставини є поважними підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Розглянувши зазначене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для його поновлення не можуть бути визнані поважними з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Як убачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень та відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», скаржник у межах строку, встановленого законом, уже звертався до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами. Проте ухвалами від 02 червня 2025 року та від 30 червня 2025 року ці касаційні скарги були повернуті у зв`язку з незазначенням підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Верховний Суд, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, водночас зауважує, що таке право не є абсолютним. Клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження не може вважатися обґрунтованим, оскільки невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, а тому не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Крім того, для приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України у скаржника було достатньо часу, а строк, що сплинув на момент подання касаційної скарги після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції і виготовлення її повного тексту, не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.
Посилання на аналіз судової практики Верховного Суду саме по собі не може бути підставою для поновлення процесуального строку без належного обґрунтування подібності правовідносин.
Отже, зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження не свідчать про існування об`єктивних непереборних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав.
Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником у повторному клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження обставин пропуску такого строку поважними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд
постановив:
У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Рівненській області про поновлення строку на касаційне оскарження - відмовити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі № 460/6190/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                                         О. О. Шишов

Судді                                                                                                                                                                                                 І. В. Дашутін
                                                                                                                                                                                                                                  
                                                                                                                                                                                                                    М. М. Яковенко