ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2025 р. 	Справа № 520/1829/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Бегунца А.О. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 (головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А.) у справі №520/1829/25
за позовом         ОСОБА_1  
до        Головного управління Держпраці у Харківській області                              
про визнання протиправними рішень та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- скасувати накази Головного управління Держпраці у Харківській області:
"Про порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_2 " від 02.12.2024              №08-03/8;
"Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 " від 17.01.2025 №08-03/13;
- визнати протиправними рішення голови комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області Є.Голуба щодо видання наказів Головного управління Держпраці у Харківській області "Про порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_2 " від 02.12.2024 № 08-03/8 та "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 " від 17.01.2025 № 08-03/13.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року  позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати таке рішення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог скарги посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, врахування недопустимих , на його думку, доказів.
Зазначає, що складені ОСОБА_3  наказ від 27.05.2024  “Про поновлення на посаді ОСОБА_2 за рішенням суду” №8-03/1, акт від 27.05.2024 “Про відсутність працівника ОСОБА_2 на робочому місці” є взаємовиключними документами, оскільки датою 27.05.2024 їх складання та видачі суперечать одночасному існуванню.
Вказує, що з наказом “Про поновлення на посаді ОСОБА_2 ” №8-03/1 від  27.05.2024, ОСОБА_4 не був ознайомлений, копія не вручена, проте, в цей же день, ОСОБА_3  складаний акт “Про відсутність працівника на робочому місці”, яке ОСОБА_5 , станом на 27.05.2024 не було визначено.
Отже зазначені докази не є допустимими, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Висловлює доводи про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Також зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024, про поновлення позивача на посаді, за наслідками апеляційного та касаційного оскарження, набрало законної сили 27.12.2024, тому з 20.05.2024 до 27.12.2024 питання поновлення ОСОБА_2 на посаді в Головному управлінні Держпраці у Харківській області головою комісії з ліквідації Є.Голубом, керівником державної служби територіального органу Держпраці у Харківській області, який має право на вчинення управлінських функцій в Головному управлінні Держпраці у Харківській області, вирішене не було.
Оскільки рішення суду про поновлення на посаді набрало законної сили 27.12.2024, доводи відповідача щодо відсутності позивача на робочому місці без поважних причин з 27.05.2024 до 19.11.2024 є безпідставними.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів вручення позивачу 27.05.2024 наказу №8-03/1, з яким він під розписку ознайомлений та допущений до роботи, тому складання ОСОБА_3 кожного дня актів з 27.05.2024 вказує на причинно-наслідковий зв`язок незаконного переслідування з боку останньої. 
Вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що накладення дисциплінарного стягнення за прогул відбулося в межах шести місяців після ознайомлення позивача з наказом про поновлення на посаді - 03.07.2024 не ґрунтуються на законі.
Вказує на те, що суд першої інстанції при розгляді справи доводів ОСОБА_1 в рішенні не навів, їх ретельно не перевірив і не проаналізував, відповіді на них не дав та рішення про відмову в позові належним чином не мотивував, а неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, що призвели до постановлення незаконного рішення.
Головне управління Держпраці у Харківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що при вирішенні спору суд першої інстанції в повній мірі розглянув справу, прийняв до уваги та дослідив обставини, які мають вагоме значення при прийнятті рішення, і вірно застосував норми матеріального права, а тому оскаржуване судове рішення є таким, що не підлягає скасуванню, просив скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Позивач додатково надав письмові пояснення у справі, в яких, підтримуючи свої вимоги та обґрунтування викладені в скарзі, просив також врахувати наведені ним висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду в певних справах, а також висновки, викладені у листі голови НАДС Н.Алюшина від 02.09.2024 №8350/10-24.
Відповідно до ч. 1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
З урахуванням наведеної норми ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі №520/11344/23  (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2024) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці в Харківській області від 29.11.2022 року №08-03/322 “Про звільнення з посади ОСОБА_2 ”. Поновлено ОСОБА_1 з 01.12.2022 року на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області.  Рішення суду в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 520/11344/23, Головним управлінням Держпраці у Харківській області прийнято наказ від 27.05.2024 № 8-03/1 "Про поновлення на посаді ОСОБА_6 ", яким, зокрема, скасовано наказ Головного управління Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 № 08-03/322 “Про звільнення з посади ОСОБА_2 ”; поновлено ОСОБА_1 з 01.12.2022 на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці правління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області. 
Наказом Головного управління Держпраці в Харківській області від 02.12.2024 № 08-03/8 "Про порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_6 " від 02.12.2024 № 08-03/8 порушено дисциплінарне провадження щодо державного службовця категорії "В" МінаковаО.Ф., головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області, на підставі службової записки члена комісії з ліквідації ОСОБА_7 . 
Згідно цього наказу уповноважено дисциплінарну комісію здійснити дисциплінарне провадження щодо державного службовця категорії "В" ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області та за результатами розгляду дисциплінарної справи надати голові комісії з ліквідації Головного управління Держпраці в Харківській області подання до 20 грудня 2024 року.
За результатом розгляду подання дисциплінарної комісії від 08.01.2025, прийнятого за результатом розгляду дисциплінарної справи щодо державного службовця категорії "В" ОСОБА_1 , з висновком про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 12 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу": прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, що може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення, визначеного пунктом 2 частини 1 статті 66 Закону України "Про державну службу", Головним управлінням Держпраці в Харківській області прийнято наказ № 08-03/13 від 17.01.2025 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_6 ", яким застосовано до ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області, дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу", а саме: прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 
Позивач, не погоджуючись з наказами Головного управління Держпраці в Харківській області від 02.12.2024 № 08-03/8 "Про порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_6 " від 02.12.2024 № 08-03/8 та № 08-03/13 від 17.01.2025 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_6 ", а також з відповідними рішеннями голови комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області Є.Голуба щодо видання наказу Головного управління Держпраці в Харківській області "Про порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_2 " від 02.12.2024 № 08-03/8 та наказу Головного управління Держпраці в Харківській області "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 " від 17.01.2025 № 08-03/13, звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову,  суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання протиправними та скасування згаданих вище наказів відповідача, а також протиправними рішень голови комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області Є.Голуба щодо видання таких наказів. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі по тексту - Закон №889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Відповідно до ст.1 Закону №889-VІІІ державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Частиною 1 статті 3 Закону №889-VІІІ визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до ч. 1-3 ст.5 Закону №889-VІІІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Основні обов`язки державного службовця закріплені у ст.8 Закону № 889-VIII, відповідно до якої державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.61 Закону №889-VIII зазначено, що службова дисципліна забезпечується шляхом дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку.
За правилами ч.1 ст.64 Закону №889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 1 ст.65 Закону №889-VІІІ передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Відповідно до п.12 ч.2 вказаної статті дисциплінарним проступком є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Приписами частини першої статті 66 Закону № 889-VIII передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 
1) зауваження; 
2) догана; 
3) попередження про неповну службову відповідність;
4) звільнення з посади державної служби.
Відповідно до ч.3 ст.66 Закону №889-VIII встановлено, що в разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
При цьому, ч.1 ст.74 Закону №889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Частиною першою ст.73 Закону №889-VIII обумовлено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі по тексту -  Порядок №1039).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1039 дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Відповідно до пункт 33 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
Відповідно до пункту 34 Порядку № 34 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.
Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.
Приписами частини 5 статті 74 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.
Частиною 3 статті 65 Закону № 889-VIII передбачено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.
Аналіз наведених вище норм вказує на те, що у разі вчинення державним службовцем прогулу (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право притягнути такого державного службовця до дисциплінарної відповідальності (у разі якщо не минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, а також якщо не минув один рік після його вчинення) у вигляді оголошення догани.
Отже, для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за прогул необхідно встановити дві обставини: по-перше, встановити факт відсутності працівника на робочому місці протягом трьох годин або протягом цілого робочого дня; по-друге, з`ясувати причини такої відсутності та обґрунтовано вважати їх неповажними.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.04.2021 року у справі у справі  №640/15754/19 "у разі вчинення державним службовцем прогулу (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право притягнути державного службовця до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі №520/11344/23  (залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2024) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці в Харківській області від 29.11.2022 року №08-03/322 “Про звільнення з посади ОСОБА_2 ”. Поновлено ОСОБА_1 з 01.12.2022 року на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного Управління Держпраці в Харківській області. 
Рішення суду в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання.
Наказом Головного управлінням Держпраці у Харківській області від 27.05.2024 № 8-03/1 "Про поновлення на посаді ОСОБА_6 " скасовано наказ ГУ  Держпраці у Харківській області від 29.11.2022 № 08-03/322 “Про звільнення з посади ОСОБА_2 ”; поновлено ОСОБА_1 з 01.12.2022 на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці правління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області (т.1, а.с.183-184). 
Листом №ХК/1/1314-22 від 27.05.2024 ОСОБА_1 проінформовано про необхідність виходу на роботу за посадою головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області на визначене робоче місце за адресою: м. Харків, проспект Науки, 9, корпус А5, поверх 4. (т.1,               а.с.185). 
Із вищезазначеним наказом про поновлення позивача  на посаді останнього  ознайомлено 03.07.2024 та в цей же день вручено копії наказу, про що свідчить його особистий підпис на наказі (т.1, а.с.183-184). 
Наказом Головного управління Держпраці у Харківській області від 08.07.2024 № 344 "Про визначення робочого місця Олександру Мінакову" визначено ОСОБА_1 робоче місце за адресою: м. Харків, проспект Науки, 9, корпус А5, поверх 4, кабінет 8, у зв`язку з поновленням його на посаді головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області                    (т.1, а.с.191).
Окрім того, листом від 09.07.2024 № ХК/1/1332-22 відповідачем засобами поштового зв`язку повідомлено позивача про визначення позивачу робочого місця відповідно до наказу від 08.07.2024 №344 та про визнання таким, що втратив чинність, наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 09.09.2022 № 267 "Про переведення працівників Головного управління Держпраці у Харківській області на дистанційну роботу", яким позивачу було встановлено режим дистанційної роботи, про що свідчить відповідний чек про відправку                  (т.1, а.с.193-194).
Позивача ознайомлено з наведеним вище наказом 29.07.2024 та вручено йому копію наказу від 08.07.2024 № 344, про що свідчить особистий підпис позивача на копії відповідного наказу (т.2, а.с.192). 
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що позивач до роботи в Головному управлінні Держпраці у Харківській області з моменту поновлення та видання наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 27.05.2024 № 08-03/1 про поновлення позивача, не приступив.
Факт відсутності позивача на роботі, починаючи з 27.05.2024, підтверджується актами відсутності працівника на робочому місці, що складалися кожного дня в період з 27.05.2024 по 19.11.2024 включно, які містяться в матеріалах справи (т.1, а.с.54-179).
Доводи позивача, що акт про відсутність на робочому місці 27.05.2024 є не належним доказом, оскільки складений в день видання наказу про поновлення на посаді 27.05.2024, який не був вручений позивачу в день його складання, колегія суддів вважає помилковими, оскільки позивача поновлено на посаді не з 27.05.2024, а саме з 01.12.2022.
Про поновлення на посаді з 01.12.2022 позивачу було відомо 20.05.2024, день прийняття рішення Харківського окружного адміністративного суду. 
Рішення суду в частині поновлення на посаді підлягало негайному виконанню та виконано відповідачем, шляхом видання відповідачем наказу - 27.05.2024.
Отже, позивач, будучи обізнаним про поновлення його на посаді з 01.12.2022, після отримання судового рішення від 20.05.2024 мав приступити до виконання посадових обов`язків. 
За таких обставин, факт складання в один день наказу про поновлення та відповідного акту про відсутність на робочому місці не свідчить про недопустимість цього доказу.
При цьому, колегія суддів зазначає, що до суду надано акти про відсутність позивача на робочому місці, які складалися кожного дня, щодо яких позивач не висловив жодних заперечень, та які підтверджують факт відсутності позивача на робочому місці.
Доводи апелянта, що складання заступником голови комісії з ліквідації Головного управління Держпраці в Харківській області Т.Касьяненко кожного дня актів з 27.05.2024,  вказує на причинно-наслідковий зв`язок незаконного переслідування з боку останньої, є необґрунтованими, оскільки не містять належного доказового підтвердження.
Надалі, 19.11.2024 членом комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області складено службову записку щодо відсутності позивача на роботі в період з 27.05.2024 по 19.11.2024. (т.1, а.с.53-54).
Наказом Головного управління Держпраці в Харківській області від 02.12.2024 № 08-03/8 "Про порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_6 " від 02.12.2024             №08-03/8 порушено дисциплінарне провадження щодо державного службовця категорії  "В" ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області, на підставі службової записки члена комісії з ліквідації ОСОБА_7 . 
Згідно наказу уповноважено дисциплінарну комісію здійснити дисциплінарне провадження щодо державного службовця категорії "В" ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області та за результатами розгляду дисциплінарної справи надати голові комісії з ліквідації Головного управління Держпраці в Харківській області подання до 20 грудня 2024 року.
Позивач запрошувався на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснення, щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, що вбачається з листів  комісії, про день та час розгляду яких належним чином повідомлявся.
ОСОБА_1 надав письмові пояснення, за його зверненнями декілька разів переносилося засідання дисциплінарної комісії на інший час.
08 січня 2025 року відбулося засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи Головного управління Держпраці у Харківській області за участі державного службовця ОСОБА_1 , який надав усні пояснення, які майже повністю дублюють його письмові пояснення.
08 січня 2025 року дисциплінарною комісією Головного управління, за результатами розгляду дисциплінарної справи, складено подання з висновком про наявність у діях           ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області, дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Згідно вказаного подання дисциплінарною комісією встановлено, що починаючи з                 27.05.2024 року до 19.11.2024 року ОСОБА_1 не з`являвся на роботу, не маючи підстав для невиходу на роботу, і фактично самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області. 
Листом голови дисциплінарної комісії від 10.01.2025 повідомлено позивача, що дисциплінарною комісією 08.01.2025 року внесено подання з висновком про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ст.75 Закону №889-VIII, запропоновано надати письмові пояснення голові комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області до 15 січня 2025 року.
За результатом розгляду подання дисциплінарної комісії від 08.01.2025, прийнятого за результатом розгляду дисциплінарної справи щодо державного службовця категорії                        "В" ОСОБА_1 , з висновком про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку, визначеного п.12 ч.2 ст.65 Закону №889-VIII: прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, що може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення, визначеного пунктом 2 частини 1 статті 66 Закону України "Про державну службу",  Головним управлінням Держпраці в Харківській області прийнято наказ №08-03/13 від 17.01.2025 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_6 ", яким застосовано до ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області, дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу", а саме: прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин  (т.1, а.с.6-7). 
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо доведення відповідачем факту відсутності позивача на роботі, починаючи з 27.05.2024, що стало наслідком накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Стосовно доводів позивача щодо зупинення дії рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №520/11344/23 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, дійсно ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ  Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі               №520/11344/23 та зупинено дію рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі № 520/11344/23.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Приписами п.3 ч.1 ст.371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Законодавством передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. 
Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №702/725/17, 17.06.2020 у справі №521/1892/18, від 20.10.2022 у справі №160/12318/21, від 16.11.2022 у справі №709/1465/19, 30.11.2022 у справі №240/12764/21, від 23.02.2023 у справі № 340/2274/22.
Враховуючи те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №520/11344/23 допущено до негайного виконання поновлення позивача на роботі і відсутність у зв`язку з цим у відповідача правових підстав для невиконання судового рішення в наведеній частині, а також те, що наказом Головного управління Держпраці у Харківській області від 27.05.2024 № 8-03/1 "Про поновлення на посаді ОСОБА_6 " останнього поновлено на посаді, який є чинним та не є скасованим,  позивач мав вийти на роботу та приступити до виконання своїх посадових обов`язків вже з 27.05.2024.
Водночас, як встановлено з матеріалів справи, з 27.05.2024 по 09.09.2024 (дата ухвали Другого апеляційного адміністративного суду про зупинення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі №520/11344/23) позивач не виходив на роботу, не повідомляючи поважних причин. Поважних причин відсутності на роботі позивачем не наведено і в апеляційній скарзі.
Окрім того, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт виходу позивача на роботу після прийняття судом апеляційної інстанції постанови, якою залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі №520/11344/23. 
Відтак, фактично така поведінка позивача свідчить про ухилення від виконання своїх посадових обов`язків без поважних підстав, що не відповідає принципам та засадам державної служби.
Стосовно посилання позивача на пропуск строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності, то колегія суддів відхиляє такі доводи, з огляду на наступне. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2018 року у справі №810/1224/17 з метою забезпечення єдності правозастосовної практики надала тлумачення поняття “триваюче правопорушення”.
Так, за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.
Верховний Суд у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №818/501/16, від 3 жовтня 2019 року у справі №818/3584/15 та від 16 жовтня 2019 року у справі №805/3724/15-а також дійшов висновку, що прогул є триваючим правопорушенням. Зокрема, у постанові від 3 жовтня 2019 року суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про те, що достатньо навіть відсутності працівника на робочому місці протягом попереднього робочого дня до дня застосування дисциплінарного стягнення для висновку про правомірність накладення стягнення за прогул.
Накладення дисциплінарного стягнення за прогул відбулося в межах шести місяців після ознайомлення позивача з наказом про поновлення на посаді - 03.07.2024, ознайомлення з наказом про визначення позивачу робочого місця - 29.07.2024 по момент зупинення дії рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 по справі № 520/11344/23 - до 08.09.2024.
Відтак, оскільки правопорушення позивача має триваючий характер, встановлений частиною третьою статті 65 і частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про державну службу», строк для прийняття суб`єктом призначення рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не сплинув.
Отже, починаючи з 27.05.2024 року до 19.11.2024 року ОСОБА_1                                       не з`являвся на роботу, не маючи підстав для невиходу на роботу, і фактично самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків головного державного інспектора відділу з питань експертизи умов праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області. 
Наведене вище в своїй сукупності вказує на відсутність реальних перешкод у реалізації позивачем його трудових прав і обов`язків, а також спростовує твердження позивача про обмеження його прав з боку роботодавця (відповідача).
Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на певні недоліки оспорюваних наказів, як такі, що не впливають на суть виявленого правопорушення позивача. 
Так, формальні недоліки при складанні документів не є самостійною підставою для скасування спірних наказів у разі наявності доведеного факту протиправних дій позивача (невихід на роботу без поважних причин), які свідчать про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення.
Посилання апелянта на висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 17.06.2020 (справа №521/1892/18); від 26.05.2022 (справа №640/4699/20), від 20.07.2023 (справа №640/9582/21), від 19.06.2024 (справа №205/1543/23), колегія суддів враховує та зазначає, що  висновки в цих рішеннях  не впливають на вирішення даної справи та не спростовують висновків суду щодо правомірності оспорюваних наказів відповідача.
Крім того, посилання апелянта на висновки, викладені у листі голови НАДС Н.Алюшина від 02.09.2024 №8350/10-24,  колегія суддів відхиляє, оскільки роз`яснення, листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до ст.7 КАС України.
Твердження позивача щодо недопустимості доказів, які мають істотне значення, які суд взяв за основу судового рішення надані відповідачем з порушенням порядку їх надання, колегія суддів відхиляє, оскільки всі додатки до створених в Електронному суді документів                         не потребують додаткового засвідчення, оскільки підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів, а тому відповідні доводи позивача в цій частині є необґрунтованими, а вказані докази допустимими.
Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем вказані лише загальні доводи щодо протиправності оспорюваних наказів, які                 не спростовують факту вчинення позивачем правопорушення трудової дисципліни, що стало наслідком порушенням дисциплінарного провадження відносно позивача та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. 
Інші доводи у справі не впливають на вирішення даної справи та на правильність висновків суду у даній справі. 
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено (доказано) правомірність оспорюваних рішень, які є предметом оскарження у даній справі.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що накази від 02.12.2024 №08-03/8 "Про порушення дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_6 " від 02.12.2024             №08-03/8 та №08-03/13 від 17.01.2025 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_6 " прийняті відповідачем  на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені діючим законодавством, а відтак відсутні правові підстави для визнання їх протиправними та скасування.
Згідно ч.1 ст.9 КАС України  розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги є необґрунтованими, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення без задоволення позову. 
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду у даній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 у справі                     №520/1829/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	В.А. Калиновський    А.О. Бегунц