Справа № 158/2615/23 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/613/25  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
31 липня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретаря Трикош Н. І.,
з участю: 
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
представника особи, щодо якої вирішується питання, ОСОБА_3 ,
заінтересованої особи ОСОБА_4 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про продовження строку дії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2021 року про визнання ОСОБА_5 недієздатним.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що обставини, які були підставою для визнання ОСОБА_5 недієздатним не змінились, останній страждає стійким хронічним психічним захворюванням, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він продовжує перебувати на лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні.
У зв`язку з чим просить вирішити питання про продовження строку дії рішення суду про визнання ОСОБА_5 недієздатним.
       Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною відмовлено.
       Не погоджуючись з рішенням суду, заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з висновками суду, вважає, що вони не ґрунтуються на матеріалах справи, зазначає, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким клопотання задовольнити.
       Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, представник особи, щодо якої вирішується питання, ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення апеляційної скарги, заінтересована особа ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Судом з`ясовано, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним (а.с. 11-12).
Згідно висновку судово - психіатричної експертизи №349 від 26.11.2024 року ОСОБА_5 страждає на психічний розлад у формі помірно вираженого психоорганічного синдрому судинного генезу. Наявний у нього психічний розлад не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, однак істотно впливає на таку здатність. На даний час спостерігається деяке поліпшення стану психічного здоров`я ОСОБА_5 ..
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 суду пояснив, що стан здоров`я ОСОБА_5 в порівняні з 2021 року значно покращився, проте є потреба у здійсненні піклування за ним.
Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.
Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною.
Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.
Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.
Відповідно до ч. 6-9 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.
Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 299 ЦПК України для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом з`ясовано, що на день розгляду клопотання про продовження строку дії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2021 року, яким визнано ОСОБА_5 недієздатним, закінчився дворічний строк дії цього рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлений ч. 6 ст. 300 ЦПК України.
При цьому, заявниця звернулася до суду з клопотання про продовження строку дії рішення суду у визначений законом строк – 11.08.2023 року, однак не надала суду у відповідності до ч.8 ст. 300 ЦПК України висновок судово-психіатричної експертизи.
Відповідно до ч.8 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
З ініціативи суду у даній справі було призначено експертизу, однак вона не була проведена до закінчення строку дії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.09.2021 року.
Клопотання про продовження строку дії рішення повинно бути розглянуто судом до закінчення строку дії самого рішення суду.
Таким чином, з об`єктивних причин суд не зміг розглянути клопотання у встановлений ч. 9 ст. 300 ЦПК України строк, оскільки висновок експертизи надійшов до суду 31.12.2024 року.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.
Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Таким чином, зважаючи на викладене та дослідивши в сукупності представлені докази стосовно психічного стану здоров`я особи, яка була визнана недієздатною, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час ухвалення рішення відсутні підстави для продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною, а тому у задоволенні клопотання відмовив, при цьому встановлено, що ознак, які б свідчили, що останній у зв`язку із покращенням здоров`я не виявляє ознаки недієздатної особи.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду та зазначає, що заявник має право на повторне звернення з клопотанням у разі погіршення здоров`я чи ознак недієздатності особи. 
Судове рішення відповідає вимогами законності та обґрунтованості.
Доводи апеляційної скарги про те, що до клопотання заявницею було додано висновок експертизи, спростовуються матеріалами справи, оскільки висновок комісії лікарів – психіатрів щодо особи, до якої застосовуються заходи медичного характеру (а.с. 7), не є висновком судово – психіатричної експертизи. 
Інші доводи стосуються незгоди заявниці з висновком судово – психіатричної експертизи та зводяться до його оцінки.
Відповідно до ст. 375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2025 року.

Головуючий 

Судді :