Справа № 161/602/25  Провадження №33/802/261/25 	Головуючий у 1 інстанції:Гринь О. М. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 та його захисника Полячука С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Світлицької Зоряни Олександрівни на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25 грудня 2024 року о 22:28 в смт. Рокині по вул. Лесі Українки, керував т/з Фольцваген пассат д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився при безперервній відеофіксації на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішення суду захисник Світлицька З.О. подала апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим та незаконним, оскільки воно винесене з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановленням на її думку незаконного рішення. Вказує, про те, що ОСОБА_1  25 грудня 2024 року о 22:28 в смт. Рокині по вул. Лесі Українки не керував автомобілем марки "Фольцваген пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки даний автомобіль не рухався при цьому ОСОБА_1  не здійснював керування транспортним засобом, тобто не здійснював технічних дій з метою приведення транспортного засобу в рух: зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі, а матеріали справи не містять будь - яких належних та допустимих доказів, які б вказували протилежне.
З огляду на викладене простить оскаржуване рішення в даній справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. .
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Полячука С.І., які апеляцію підтримали та просили її задовольнити, з підстав викладених у ній, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає до задоволення з огляду на таке.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями п.27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Поміж цього, ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).
На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №572148 від 25.12.2024 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, однак на останніх не зафіксовано, що 25.12.2024 року о 22 год. 28 хв. водій автомобіля марки «Фольцваген пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 , керував ним, в смт. Рокині по вул. Лесі Українки.
Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Фольцваген пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 матеріали справи не містять. 
В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду сторона захисту зазначає про те, що ОСОБА_1 25.12.2024 року о 22 год. 28 хв. не керував транспортним засобом марки «Фольцваген пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки даний автомобіль не рухався, при цьому ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, тобто не здійснював технічних дій з метою приведення транспортного засобу в рух: зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі, а тому і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вважав, що для такого огляду в працівника поліції не було підстав.
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту в якості свідка була допитана дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , яка показала, зокрема, що в той вечір 25.12.2024 року саме вона була за кермом належного їй транспортного засобу «Фольцваген пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 та під`їхавши зі своїм чоловіком, який приїхав з рейсу, до під`їзду, пішла до батьків, а чоловік залишився біля автомобіля, оскільки мав забрати з нього собачий корм. Так, як останнього довго не було вийшла на двір та побачила працівників поліції. Свідок надала копію посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Фольцваген пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Окрім того, в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту в якості свідка був допитаний ОСОБА_3 , який показав, що в той день 25.12.2024 року у вечорі він стояв курив біля під`їзду та побачив як під`їхала ОСОБА_2 , яка вийшла з автомобіля зі сторони водія та пішла додому, а ОСОБА_1 який приїхав разом з нею возився біля машини, а він ОСОБА_3 стояв та курив. В подальшому підійшов працівник поліції та став з`ясовувати з ОСОБА_1 події, а він пішов додому. В його присутності ОСОБА_1 спілкувався з працівником поліції та не висловлював факт керування ним транспортним засобом. 
Також, в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту в якості свідка був допитаний ОСОБА_4 , який показав, що в той вечір 25.12.2024 року він був поруч коли до ОСОБА_1 - його сусіда, підійшов працівник поліції. Був також присутній його брат, ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) – дружина ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ), яка була за кермом автомобіля і пішла в квартиру. Яким чином машина сім`ї ОСОБА_6 заїжджала в двір він не бачив, але бачив як ОСОБА_8 паркувалася, вийшла з автомобіля та взяла пакунки та пішла. В подальшому ОСОБА_1 знаходячись на передньому сидінні відкрив багажник і в цей час підійшов працівник поліції, коли багажник був відкритий. Не пам`ятає, чи працював двигун автомобіля в якому знаходився ОСОБА_1 .
Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Таким чином, через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити істину у справі.
Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.
Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.
Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.
Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.247,294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1  – адвоката Світлицької Зоряни Олександрівни задовольнити.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2025 року в даній справі, - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                         В.А. Подолюк