ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8468/25 Справа № 214/3305/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 214/3305/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
заявниця -  ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Морозов Вадим Юрійович, на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2025 року, яка постановлена  суддею Ткаченком А.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 липня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

       У квітні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду, у порядку окремого провадження, із завою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2025 рокузаяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Морозов В.Ю.,просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та перешкоди у доступі до правосуддя. Зокрема, зазначає, що судове засідання призначене на 29.05.2025 року відкладено за клопотанням представника ОСОБА_2 , 30.06.2025 року подано клопотання про відкладення представником ОСОБА_1 - Морозовим В.Ю. Відповідно договору про надання юридичних послуг між ОСОБА_1 та адвокатом Морозовим В.Ю. (згідно п.1.2.), адвокат Морозов В.Ю. має право використовувати факсиміле та інше. Отже, заява 27.06.2025 року, подана від імені ОСОБА_1 , підписана КЕП адвоката Морозова В.Ю., дана заява погоджена між заявницею та адвокатом. Суд прийшов до помилкового висновку, що дана заява про відкладення задля забезпечення судового засідання в режимі відеоконференції не подана, оскільки адвокат має використовувати факсиміле заявника та подавати від її імені заяви, клопотання, тощо. Заява про відкладення на 30.06.2025 року була подана ОСОБА_1 , за погодженням з адвокатом у зв`язку з відрядженням останнього. Дата з адвокатом заздалегідь не погоджувалась та юридично це могла б бути перша неявка заявника, оскільки перше засідання було перенесено за заявою представника Янковського В.А
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, заявницю ОСОБА_1 та її представника – адвоката Морозова В.Ю., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Залишаючи без розгляду заяву  ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, суд першої інстанції керувався п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України й виходив з того, що заявниця  ОСОБА_1 , явка якої у судове засідання визнана судом обов?язковою,будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання. Надані до суду зави ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності та про відкладення розгляду справи, суд не прийняв до уваги, як такі, що подані з порушенням порядку, визначеного ЦПК України, а саме: подані на електронну адресу суду, із використанням електронного цифрового підпису адвоката, без застосування підсистеми «Електронний суд». 
Такі висновки суду першої інстанції є помилковими та такими, що не відповідають обставинам та даним, які містяться в матеріалах справи і вимогам процесуального закону.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
Частина 5 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.
Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).
У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив    «:…. саме національні суди мають створювати умови для  того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати,  чи відкласти судове засідання за  клопотанням сторін,  а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»
Встановлено, що 18 квітня 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду, у порядку окремого провадження, із завою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року прийнято заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі.
Судовий розгляд призначено на 29 травня 2025 року.
28 травня 2025 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, яка підписана електронним цифровим підписом адвоката Морозова В.Ю. (а.с. 66-68), який діє на підставі Договору про надання юридичних послуг від 07 січня 2025 року (а.с. 36).
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 30 червня 2025 року та визнано обов?язковою явку у судове засідання заявниці ОСОБА_1 
27 червня 2025 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, яка підписана електронним цифровим підписом адвоката Морозова В.Ю. (а.с. 121-123).
Отже, заявниця ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності 29 травня 2025 року, після ж постановлення судом ухвали про визнання обов?язковою явки у судове засідання заявниці ОСОБА_1 , остання вперше не з?явилась у судове засідання, що виключає можливість залишення заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Враховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що судом порушено норми процесуального права колегія суддів вважає обґрунтованими.
Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, для продовження розгляду.
Колегія суддів не вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, оскільки, згідно ч. 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат, якщо, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, а у даному випадку справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Морозов Вадим Юрійович, - задовольнити.
Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2025 року - скасувати.
Направити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Військова частина  НОМЕР_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про визнання фізичної особи безвісно відсутньоюдо Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: