П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року                                                                                   місто Київ 
    справа № 756/16381/16-ц
                                                                                   провадження№22-ц/824/4902/2025    
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду  в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , 
на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 14 листопада 2024 року, постановлену  у складі судді Луценка О.М., 
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах  неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про  визнання осіб такими, що втратили  право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку майна та застосування наслідків недійсності правочину до договору купівлі-продажу квартири та відновлення становища, яке існувало до порушення права власності шляхом скасування реєстраційних дій,-
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року у цивільній справі №756/16381/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення та  зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П., ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку майна та застосування наслідків недійсності правочинів до договору купівлі - продажу квартири та відновлення становища, яке існувало до порушення права власності, шляхом скасування реєстраційних дій.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення.
Визнано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  такими, що втратили право користування житловим приміщенням  квартири АДРЕСА_1 .
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку майна та застосування наслідки недійсності правочинів до договору купівлі- продажу квартири та відновлення становище, яке існувало до порушення права власності шляхом скасування реєстраційних дій  відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 28.09.2021 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 22.12.2021 рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14.04.2021 та постанова Київського апеляційного суду від 28.09.2021 залишені без змін.
Заявник зазначає, що 22.07.2024 при вивченні матеріалів кримінального провадження №12017100100007481 від 20.06.2017, що знаходиться в Шевченківському УПГУНП в м. Києві ним було з`ясовано, що в матеріалах провадження знаходиться реєстраційна справа №1103294080000 щодо перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка проводилась приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., і раніше належала ОСОБА_4 . 
Виїмка цих документів реєстраційної справи була проведена на підставі ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.02.2017, але з невідомих причин до суду  документи не надійшли. Вивчення матеріалів реєстраційної справи №1103294080000 свідчить, що в порушення норм законодавства діючого на той час (02.12.2016), нотаріусу, як реєстратору не надавалися/відсутні докази отримання іпотекодавцем та боржником повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки,  відсутні докази проведення оцінки нерухомого майна - Звіт про оцінку ринкову вартість майна (кв. АДРЕСА_1 ). До того ж у реєстраційній справі немає копії письмової вимоги про усунення порушень, датованої лютим 2016 року, а також копії рекомендованого повідомлення про вручення цієї вимоги іпотекодавцю 26 лютого 2016 року.
Докази отримання 26 лютого 2016 року іпотекодавцем повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки банк мав подати саме державному реєстратору на виконання правил пункту 61 Порядку № 1127, а не безпосередньо до суду під час розгляду цієї справи, оскільки у межах цієї справи вирішується питання дотримання державним реєстратором процедури проведення реєстрації права власності.
Окрім того Звіт викликає сумніви щодо його компетентності: TOB «Міжрегіональна агенція незалежної оцінки» (Київ) в особі Крамаренка М.В. оцінило вказану квартиру (ринкова вартість) в 300 000 грн. При цьому за альтернативними звітами суб`єктів оцінки вартість квартири дорівнювала від 2 600 000 грн. до 3 000 000 грн. Згідно рецензій на Звіт про оцінку майна від 01.12.2016, зроблених двома профільними ГО «ВО «Українське товариство оцінювачів» (05.07.2024) та «Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки) (17.07.2024) вказаний Звіт є неякісним, непрофесійним та не може бути використаним. Також зазначається, що вказаний Звіт не був внесений до єдиної бази звітів про оцінку майна, відповідно до Постанови КМУ №358 від 21.08.2014. Дотримання цієї вимоги зокрема повинен був перевірити нотаріус Ковальчук С.П., який реєстрував правочин з купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ..
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд  за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м.Києва  від 14 квітня 2021 року у справі № 756/16381/16-ц  відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою, законний представник  неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що під час розгляду справи №756/16381/16  та ухвалення рішення суду 14 квітня 2021 року  не було відомо, що звіт про незалежну оцінку  майна (квартири АДРЕСА_1 ) від 1 грудня 2016 року, виготовлений ТОВ " Міжрегіональна агенція незалежної оцінки"  був відсутній в матеріалах реєстраційної справи, і не подавався в день проведення  державної перереєстрації  майна нотаріусом Ковальчуком С.П.. Оцінка таких обставин судом першої інстанції не проводилась та не відображена  у первісному судовому рішенні.
Крім того судом не була встановлена та досліджена обставина, що сторона позивача за зустрічним позовом неодноразово намагалась отримати зазначений звіт, про що свідчать матеріали справи, але  виявилось, що суб`єкта оціночної діяльності немає за зареєстрованою адресою перебування. Нотаріус Ковальчук С.П. тривалий час ухилявся  від надання копії звіту. Такий звіт ОСОБА_4 вдалося отримати у нотаріуса  лише у 2021 році.
 У зв`язку з карантинними обмеженнями, а потім початком повномасштабної війни, лише наприкінці червня 2024 року довірена особа  ОСОБА_4 передала  йому завірену копію звіту. При вивчені звіту, у нього виникли сумніви щодо  його компетентності. На підставі ст. 13 Закону України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні "  були виконані рецензії.  Згідно рецензій виконаних профільними ГО "ВО "Українське товариство оцінювачів" та "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" зазначений звіт є неякісним, непрофесійним та не може бути використаним. Також зазначено, що звіт не був внесений до Єдиної бази звітів про оцінку майна (постанова КМУ № 358 від 21.08.2014).
При цьому, враховуючи  пункт зазначеної постанови КМУ, звіт про оцінку є дійсним за умови включення інформації до  єдиної бази даних звітів про оцінку. Недотримання цієї вимоги призводить до нікчемності (недійсності) такого звіту в силу норми закону. Дотримання такої вимоги повинен був перевірити  нотаріус Ковальчук С.П., який реєстрував правочин з купівлі - продажу  квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ..
 Примірник  звіту про оцінку майна від 01.12.2016  в матеріалах справи відсутній, та не був предметом дослідження та оцінки судом при ухваленні рішення.
Наданий примірник звіту при розгляду питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в судовому засіданні 14 листопада 2024 року суд оглянув, але не надав жодної оцінки зазначеному доказу та не відобразив цей момент в судовому рішенні, що оскаржуються.
Вважає, що ним були надані суду всі необхідні докази відповідно до норм процесуального законодавства та існуючої практики Верховного Суду щодо існування істотних для справи обставин, що не могли бути відомі на час розгляду справи.
Крім того, звернув увагу на те, що ним заявлявся відвід судді, у зв`язку з тим, що у провадженні ВРП знаходиться скарга на порушення здійснені суддею Луценко О.М. при розгляді справи №№756/16381/16.  
Учасники справи своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
В судовому засіданні 21 травня 2025 року  ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, надавши суду свої пояснення, але після оголошеної перерви в судове засідання, призначене  на 25 червня 2025 року  не з`явився, будучи повідомленим про  дату, час і місце розгляду справи в приміщенні апеляційного  суду під розписку (а.с. 125 т.5), про причини своєї неявки суд не повідомив.
В судове засідання не з`явився  ОСОБА_3 ,  будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в установленому процесуальним законом порядку, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 128 т.5).
 Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки - повідомлення до електронного кабінету учасника, через підсистему "Електронний суд", що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с. 127 т.5).
Також в судове засідання  не з`явилися інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток - повідомлень  на їх поштові адреси, зазначені в апеляційній скарзі. Судові повідомлення, надіслані на поштові адреси ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса КМНО  Ковальчук С.П. повернулись до суду з довідками поштових відділень "адресат відсутній за  вказаною адресою",  а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судові повістки вважаються врученими адресатам (а.с. 129,130, 132 т.5).
 За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Зважаючи на зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції апелянта в апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасника справи, явка якого до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність  апелянта, який не з`явився в судове засідання.
Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволені заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що наведені у заяві  ОСОБА_1 обставини вже були предметом судового розгляду, і  не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні ст. 423 ЦПК України. Вказана обставина   не є підставою заявлених позовних вимог, спрямована   на переоцінку   встановлених судом обставин та не належить до нововиявлених обставин. Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 14.04.2021, заявник суду не навів.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Установлено, що у грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 2 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П., придбав у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 . Вказував, що згодом йому стало відомо, що у квартирі зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , малолітній ОСОБА_2 , які у цій квартирі не проживали і не проживають, їх місце проживання невідоме, однак перебування відповідачів на реєстраційному обліку в квартирі створює власнику перешкоди в реалізації права власності на квартиру.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
У січні 2019 року ОСОБА_4 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П., ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про визнання недійсним звіту про незалежну оцінку майна, застосування наслідків недійсності правочинів та відновлення становища, яке існувало до порушення права власності.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П. щодо реєстрації права власності на спірну квартиру є протиправними, оскільки проведені без пред`явлення оригіналів та всіх необхідних для реєстрації документів, а саме відсутнє повідомлення іпотекодержателя до іпотекодавця та всіх осіб, які зареєстровані у встановленому законом порядку.
Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним звіт про незалежну оцінку майна від 01 грудня 2016 року, складений ТОВ «Міжрегіональна агенція незалежної оцінки», застосувати наслідки недійсності правочинів від 2 грудня 2016 року та відновити становище, яке існувало до порушення його права власності, шляхом скасування реєстраційних дій на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 грудня 2016 року № 32682199, а також скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , поновивши запис про право власності на це майно за ОСОБА_4 .
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживали, а реєстрацію проживання в квартирі здійснили після укладення договору іпотеки без дозволу іпотекодержателя з метою перешкоджання іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки. Районний суд зазначив, що питання про виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не ставилось, оскільки вони у цій квартирі не проживають. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, районний суд виходив із того, що невідповідність реальної вартості реалізованого майна вартості його відчуження не є підставою недійсності правочину, а іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог й перед іпотекодавцем за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки і звичайною ціною на нього. Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не ставилося питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 02 грудня 2016 року, не наведено доказів його нікчемності, тому такий правочин є правомірним, а позовні вимоги про застосування наслідків (нікчемності) недійсності правочину та відновлення становища, яке існувало до порушення його права власності, задоволенню не підлягають.
Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_5 та її малолітній син ОСОБА_2 не проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Доводи апеляційної скарги стосовно порушення прав малолітньої дитини визнані судом апеляційної інстанції необґрунтованими. Апеляційний суд вказав, що ані малолітня дитина, ані її батьки не були власниками чи користувачами спірної квартири. 
Постановою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року касаційні скарги  ОСОБА_1 , який діяв як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 ,  залишені без задоволення. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня
2021 року залишено без змін.
Верховний Суд у  своїй постанові, яка прийнята 22 грудня 2021 року за наслідками розгляду  касаційних скарг ОСОБА_1 , який діє  як законний представник  неповнолітнього ОСОБА_2 , і ОСОБА_4 ,  зазначив про те, що судами  правильно  враховано, що позивач за зустрічним позовом не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що звернення стягнення на спірну квартиру шляхом продажу квартири на підставі статті 38 Закону України  «Про іпотеку» відбулось з порушенням норм чинного законодавства. Судами встановлено, що боржник та іпотекодержатель були належним чином повідомлені про намір іпотекодержателя продати предмет іпотеки, отримали вимогу про усунення порушення та сплату кредитної заборгованості. ОСОБА_4 не спростував того, що підписи на повідомленнях про вручення вимоги іпотекодержателя не належать отримувачам.
У поданій заяві про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами  рішення суду від 14 квітня 2021 року заявник, як на нововиявлену обставину посилався на те, що після набрання  рішенням законної сили, йому стали відомі обставини, які є істотними для справи та які не були і не могли бути відомі під час розгляду цивільної справи по суті, а саме, не надання нотаріусу як реєстратору доказів отримання іпотекодавцем та боржником повідомлення про намір звернути стягнення  на предмет іпотеки, а також наданий реєстратору звіт про оцінку ринкової вартості майна є неякісним, непрофесійним, не внесений до єдиної бази звітів про оцінку майна.
З матеріалів заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду вбачається, що її подано з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Пунктом 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, пунктом 1 роз`яснено, що передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.
Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.
Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленнми обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.
Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи на думку колегії суддів не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.
При цьому, необхідно зауважити, що  звіт про оцінку майна є доказом у справі, проте для суду не є обов`язковим і оцінюється у взаємозв`язку і сукупністю з іншими доказами, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
За визначенням, наведеним у статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).
З огляду на зазначене можна дійти висновку, що нововиявлені обставини передбачають наявність доказу, який входить до предмета доказування у справі, існував на час її розгляду, раніше не міг бути відомий заявнику, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, при цьому заявник повинен довести, що у нього не було можливості представити цей доказ на остаточному слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі.
Подібні висновки щодо загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами викладені у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 541/2460/16-ц, від 21.10.2020 у справі № 726/938/18 та від 25.05.2021 у справі №752/4995/17.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, вже були предметом судового розгляду, та не є нововиявленими, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду у порядку його перегляду.
Доводи ОСОБА_1 в цілому повторюють доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, належна оцінка яким надана судом першої інстанції,  фактично зводяться до незгоди заявника з рішеннями судів, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду за нововиявленими обставинами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною та обґрунтованою,  підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Ухвалу  Оболонського районного суду м.Києва від 14 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 
Суддя-доповідач:                                                         О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                           Л.Д. Поливач
 
                                                                                     А.М. Стрижеус