ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/954/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №701/1185/24 Категорія: 304070000 	Костенко А. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 липня 2025 року  Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В. розглянув у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Мельника Василя Володимировича на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, - 
                                       
в с т а н о в и в :

Представник ПрАТ «Уманьгаз» у жовтні 2024 року звернулася в Уманський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На підставу своїх вимог посилається на те, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП, Регулятор) від 19.06.2017 № 808 (в редакції зі змінами, внесеними Постановою НКПЕКП від 11.06.2019 № 1024), ПрАТ «УМАНЬГАЗ» (код ЄДРПОУ: 03361419) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ «УМАНЬГАЗ».
Між ПрАТ «Уманьгаз» та відповідачем було укладено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір), шляхом підписання Заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу від 13.08.2018 року. Окрім того, відповідачем періодично надаються показники лічильника про фактично спожитий природній газ, тобто виконується п. 5.5. Типового договору про розподіл природного газу, де вказано: «споживач, що є побутовим, який розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показники лічильника газу протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із визначених способів.
На підставі вищевикладеного, відповідач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, є споживачем послуг та зобов`язаний оплачувати отримані послуги, як того вимагають умови договору.
Оператор ГРМ - ПрАТ «Уманьгаз» належним чином виконує умови Типового договору розподілу у строки та на умовах визначених договором та Кодексом ГРМ. Відповідач порушила умови Договору в частині проведення розрахунків за отримані послуг розподілу газу.
Станом на дату подачі позовної заяви, сума заборгованості ОСОБА_1 за послуги з розподілу природного газу складає 24 956 грн. 34 коп.
ПрАТ «Уманьгаз», звернулось до Маньківського районного суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу із заявленою вимогою про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а саме послуги з розподілу природного газу справа №701/998/24.
Товариством надано суду документи, що доводять щомісячний розрахунок нарахувань та загальну суму заборгованості, що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача.
На підставі отриманої заяви про видачу судового наказу та відповідного пакету документів ОСОБА_1 здійснила оплату вищевказаної заборгованості у розмірі 1500,00 гривень, двома платежами: 11.09.2024 року у розмірі 1 000,00 гривень та 28.09.2024 року у розмірі 500,00 гривень.
Даними діями відповідач визнала свою заборгованість, що відповідає пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, а саме: фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Заборгованість відповідача на дату подачі даної заяви не погашено, вирішити спір шляхом досудового врегулювання виявилось неможливим, судовий наказ був скасований, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
ПрАТ «Уманьгаз» подали до суду заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачкою було сплачено 3000,00 грн. заборгованості, тому просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 21956,34 грн.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.03.2025 позовні вимоги задоволено з посиланням на їх обґрунтованість.
На вказане рішення представник  ОСОБА_1  – адвокат Мельник В.В.подав 15.04.2025 засобами електронного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить рішення суду змінити, зменшивши суму заборгованості із 21 956,34 грн. до 18651,97 грн.
В апеляційній скарзі вказує, що суд не узяв до уваги той факт, що позивач пропустив строки позовної давності, а тому необхідно було частково задовольняти позовні вимоги, а саме позовні вимоги щодо суми, яка виникла у період з січня 2022 року по січень 2025 року (з урахуванням уточненої позовної заяви) у розмірі 18 651,97 грн. (21 651,97 грн. – 3000,00 грн.)
Ураховуючи час звернення до суду позивача, та наявну уточнену позовну заяву, а саме 07.01.2025 та з урахуванням наявної заяви відповідача про застосування строку позовної давності, стягненню підлягає заборгованість, яка виникла у період з січня 2022 року по січень 2025 року (з урахуванням уточненої позовної заяви) у розмірі 18 651,97 грн. (21 651,97 грн. – 3000,00 грн.) Так, 21 651,97 грн. це сума, яка нарахована позивачем за вищевказаний період та яка підлягає сплаті. 3000,00 грн., це сума яка вже сплачена відповідачем за отримані послуги. Таким чином, не береться до уваги сума заборгованості у розмірі 6479,16 грн., яка виникла до січня 2022 року (7085,03 грн. – 605,87 грн. = 6479,16 грн.)
Ураховуючи вищевикладене, вважає що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 18 651,97 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача Батрак А.В. вказує, що в апеляційній скарзі було наголошено що суд не звернув увагу на застосування стоку позовної давності. Із зазначеним позивач категорично не погоджується, оскільки на сторінці №6 оскаржуваного рішення суд першої інстанції відповідно до процесуального порядку розглянув клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності та відмовив у його задоволенні на законних підставах надавши відповідну оцінку.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості в сумі  21956, 34 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим  . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що між ПрАТ «Уманьгаз» та ОСОБА_1 було укладено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір), шляхом підписання Заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу від 13.08.2018 року. Окрім того, відповідачем періодично надаються показники лічильника про фактично спожитий природній газ, тобто виконується п. 5.5. Типового договору про розподіл природного газу, де вказано: «споживач, що є побутовим, який розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показники лічильника газу протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів:
- Через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ;
- За телефоном 0800504567;
- Шляхом передачі показань у сплаченому рахунку Оператора ГРМ;
- На електронну адресу».
На підставі вищевикладеного, відповідач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, є споживачем послуг позивача та зобов`язаний оплачувати отримані послуги, як того вимагають умови Договору.
Оператор ГРМ - ПрАТ «Уманьгаз» належним чином виконує умови Типового договору розподілу у строки та на умовах визначених договором та Кодексом ГРМ, позаяк відповідач порушила умови Договору в частині проведення розрахунків за отримані послуг розподілу газу.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України (п. 8.1. розділу VIII Типового договору розподілу).
Відповідач ОСОБА_1 не оспорює факт надання послуг ПрАТ «Уманьгаз», а тому правильність рішення в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Разом з цим, відповідною не визнається сума заборгованості, яка на її думку, нарахована поза межами строку позовної давності.
Щодо строків позовної давності, про які вказує апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України  для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правилами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.
Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651.
Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та тривав на час звернення товариства до суду з позовом (січень 2024 року).
Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.
Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) а також до закінчення воєнного стану.
Вирішуючи спір суд першої інстанції вірно врахував наведені положення ЦК України щодо продовження строків позовної давності під час карантину та воєнного стану, а тому дійшов правильного висновку, що період заборгованості відповідача, яка виникла до січня 2022 року не виходить за строки позовної давності. Тому строки позовної давності не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Судобґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 21956 грн 34 коп.
Доводи апеляційної скарги представника висновків суду не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Василя Володимировича, залишити без задоволення.
Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді

: