ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року		Справа № 380/8220/25 пров. № А/857/23156/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Бруновської Н.В., Хобор Р.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Пустомитівської територіальної Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року (Кравців О.Р., м.Львів) -
ВСТАНОВИВ:
25.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Пустомитівської територіальної Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ВЛК, Відділ, РТЦК), Відділу та Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч), в якому просив:
визнати протиправною та скасувати постанову ВЛК, оформлену у вигляді Довідки ВЛК №1158 про проведення 19.12.2024 (далі – Довідка) медичного огляду ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Відділу в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до в/ч (дата, номер наказу та номер військової частини будуть уточнені позивачем після отримання (витребування Судом) відповідних доказів);
визнати протиправним та скасувати Наказ командира в/ч в частині зарахування ОСОБА_1  до списків особового складу в/ч (дата, номер Наказу та номер військової частини будуть уточнені позивачем після отримання (витребування Судом) відповідних доказів);
зобов`язати в/ч звільнити позивача з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу в/ч (номер військової частини будуть уточнені позивачем після отримання (витребування Судом) відповідних доказів)». 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу. Повернуто ОСОБА_1   сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі вказує, що вказує, що без отримання копії Довідки № 1158 та щодо встановлення всіх інших обставин про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу невідомої військової частини та направлення позивача до цієї військової частини, є виправданим, логічним, оскільки позивач мав об`єктивні підстави сумніватися, що звернення до Суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанови та наказів, зобов`язання вчинити дії виявиться ефективним. Відтак, виправданим було домагатися спочатку отримання копії Довідки № 1158, яка стала підставою для видання оскаржуваних наказів. 
Відповідачі відзивів на апеляційну скаргу не подали.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач у встановлений судом строк не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви. Викладені представником позивача причини (обставини) пропуску строку звернення до суду не є поважними та підстав для його поновлення немає.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
З матеріалів справи видно, що ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року (далі – Ухвала суду) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків. Підставами постановлення вказаної ухвали було:
1. «відповідно до змісту позовної заяви представник позивача в прохальній частині вказує позовні вимоги до «Військової частини (дата, номер Наказу та номер військової частини будуть уточнені позивачем після отримання (витребування Судом) відповідних доказів)». Проте у позовній заяві представник позивача не вказав відповідного відповідача.
Викладене вказує про неузгодженість заявлених позовних вимог із суб`єктним складом відповідачів, визначених позивачем у позовній заяві.
Отже, позивачу належить подати до суду позовну заяву в новій редакції (в кількості, що відповідає кількості учасників справи), яка міститиме зміст позовних вимог, що узгоджуватиметься зі складом учасників спору.
2. Щодо поданого представником позивача клопотання про витребування суддя зазначає, що у пунктом 4 частини 2 статі 80 КАС передбачено, що у клопотанні про витребування доказів повинні бути зазначені заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Доказів вчинення будь-яких заходів позивачем самостійно або представником позивача з метою, зокрема, отримання доказів щодо зарахування позивача до списків особового складу відповідної військової частини представником позивача не надано.
Тобто, всупереч викладених вимог статті 80 КАС, представник позивач не вказав заходів, які він або позивач самостійно вживали для отримання згаданих доказів та не надав жодних доказів вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цих доказів.
При цьому, подані представником позивача адвокатські запити стосуються лише питання проведення мобілізаційних заходів.
Отже, суддя зазначає, що заявлене клопотання про витребування доказів підтверджує лише те, що представник позивача здійснювалися заходи щодо отримання інформації про мобілізацію позивача. Однак не підтверджують вчинення будь-яких дій самостійно позивачем або його представником з метою отримання доказів щодо зарахування позивача до списків особового складу відповідної військової частини.
3. Відповідно до змісту позовної заяви, дата призову позивача на військову службу 19.12.2024, проте до суду позивач звернувся лише 28.04.2025.
Отже, суддя висновує, що до суду позивач звернувся із пропуском встановленого місячного строку, однак не долучив до позовної заяви клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Такі обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам законодавства.».
На виконання вимог Ухвали суду представник позивача подав нові редакції позовної заяви та клопотання про витребування доказів. А також, заяву про поновлення процесуального строку на подання позовної заяви, в якій вказав, що позивач наголошує на тому, що після проходження медичного огляду 19.12.2024 йому не видавалася копія Довідки ВЛК. Копія Довідки отримана представником позивача на адвокатський запит лише 02.04.2025.
Відповідно до вимог статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з`ясовує, чи:
- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи те, що військова служба є різновидом публічної служби, а предметом позову є наказ командирів в/ч НОМЕР_2 від 26.02.2022 №3 та НОМЕР_3 (дата та номер невідомі) в частині зарахування позивача до списків особового складу частин, слід виснувати, що цей спір є спором з питань публічної служби.
Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС військова служба є різновидом публічної служби, а тому спірні правовідносини виникли щодо прийняття позивача на публічну службу. З огляду на положення частини п`ятої статті 122 КАС застосуванню у цій справі підлягає місячний строк для звернення з позовом до суду.
Викладене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23.
За висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 19.12.2024 призваний на військову службу під час мобілізації. Під час проведення мобілізаційних заходів позивачу, зокрема, проведено 19.12.2024 медичний огляд ВЛК та прийнято оскаржену постанову (Довідку). Довідка (постанова) не була вручена, а її копія представником позивача на адвокатський запит отримана лише 02.04.2025, а позовна заява подана до суду 25.04.2025.
Суд першої інстанції такі покликання відхилив та зазначив, що оскільки 19.12.2024 ВЛК прийнято не лише оскаржене рішення (Довідку (постанову), а й позивачу проводився медичний огляд. Також, спірне рішення прийнято в межах проведення 19.12.2024 призову позивача під час мобілізації та направлення його для проходження військової служби до відповідної військової частини.
Тобто, позивачу ще з 19.12.2024 було відомо про обставини та результати прийняття одного із спірних рішень відповідачів. Також, суд вказав, що позивач звернувся за правовою допомогою лише 04.03.2025 і відтоді представник позивача розпочав вчиняти дії з метою збирання доказів для звернення з позовом до адміністративного суду, однак зазначене не змінює момент коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. А тому, таку причину пропуску строку звернення до адміністративного суддя поважною не визнає. На думку суду першої інстанції, позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду лише 28.04.2025, із пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС, а викладені представником позивача причини пропуску строк звернення до адміністративного суду, суд не визнає поважними.
Апеляційний суд, вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки судом першої інстанції не здобуто протилежних доказів та не спростовано того факту, що позивачу дійсно 19.12.2024 не було повідомлено про результати медичного огляду та не було врученого жодного документа, який би засвідчував результат такого огляду.
Копія Довідки отримана представником позивачем лише 02.04.2025, а позов подано 25.04.2025. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
При цьому, як видно зі змісту апеляційної скарги та долучених до неї документів, лише 26.05.2025 відповідно до відповіді в/ч від 26.05.2025 № 12912 на адвокатський запит представника позивача від 08.05.2025 № 08/05 повідомлено, що ОСОБА_1 був зарахований у списки особового складу в/ч згідно з наказом командира в/ч (по строковій частині) від 06.01.2025 № 6 на посаду командира танка 3 танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону. На даний час молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч на посаді водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 1 танкового батальйону, що підтверджується Витягом з наказу командира в/ч (по строковій частині) від 06.06.2025 № 6 та Витягом з наказу командира в/ч (по строковій частині) від 13.03.2025 № 75.
Таким чином, є безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 19.12.2024 призваний на військову службу під час мобілізації, оскільки проведення 19.12.2024 медичного огляду ВЛК та прийняття оскарженої постанови (Довідки) не є тими обставинами, що свідчать про призов на військову службу під час мобілізації. 
Натомість, наказ начальника Відділу в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до в/ч у матеріалах справи відсутній. Більше того, такий наказ і станом на сьогодні відсутній у сторони позивача.
Частинами першою та другою статті 123 КАС визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого сам факт проходження позивачем військової служби свідчить про поважність причин пропуску процесуального строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС.
Отже, перебування позивача на військовій службі є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, а зважаючи, що станом на час звернення з цим позовом у скаржника відсутні належні документи щодо підтвердження своїх вимог та доводів, проте все ж таки позивач не бездіяв та в межах своїх можливостей та можливостей адвоката вчиняв активні дії на отримання документів, які є предметом оскарження в цій справі, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення розглядуваної позовної заяви. Крім того, в межах своїх повноважень не вжив належних заходів щодо витребування затребуваних позивачем доказів, які він не може отримати від відповідачів.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції .
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор