Номер провадження: 22-ц/813/3692/25 
Справа № 2-4176/11
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П., 
за участю секретаря Губар Д.В.
учасники справи:
заявник – Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»
представник заявника – Шидерова Наталя Сергіївна
боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
представник боржника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Пижика Володимира Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2024 року, ухвалену у складі судді Петренка В.С., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання,-
встановив:
Короткий зміст заяви.
06.09.2024 представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 2-4176/11, виданих 10.11.2014 Київським районним судом м. Одеси та поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-4176/11, виданих 10.11.2014 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1526/299 від 04.09.2007 у розмірі 14 039,02 доларів США та 5 867,21 грн., а також витрат по сплаті судового збору в сумі з кожного по 850 грн.00 коп., та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи з кожного по 60 грн. 00 коп.
В обґрунтування наданої заяви представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» посилається на те, що 11 листопада 2014 року Київським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи щодо виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2013, яке набрало чинності 05.05.2013, а саме: про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» грошових коштів в сумі 14039,02 доларів США, витрат по сплаті судового збору в сумі з кожного по 850 грн.00 коп., та витрат по сплаті збору на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи з кожного по 60 грн. 00 коп., тобто вказані виконавчі листи стягувачем були отримані вже з пропущеним строком пред`явлення до виконавчої служби.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання було задоволено. Поновлено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих Київським районним судом м. Одеси 10.11.2014 у справі №2-4176/11 на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 05 травня 2013 року.
Представник заявника зазначає, що після задоволення заяви АТ «Ощадбанк» та поновлення Київським районним судом м. Одеси строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, виконавчі листи невідкладно були пред`явлені банком до примусового виконання до відповідних відділів органів державної виконавчої служби.
У подальшому, вказані виконавчі листи неодноразово пред`являлися до примусового виконання.
Також вказує, що виконавчий лист №2-4176/11 від 10.11.2014 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №1526/299 від 04.09.2007 у розмірі 14039,02 договорів США та 5867,21 грн., який перебував на примусовому виконанні з 16.03.2015 року ВП №46920506 у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 08.07.2022 постановою старшого державного виконавця Відділу був повернений стягувачу.
Виконавчий лист №2-4176/11 від 10.11.2014 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1526/299 від 04.09.2007 у розмірі 14039,02 договорів США та 5867,21 грн., перебував на примусовому виконанні з 15.07.2020 ВП №62577540 у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича.
Заявник зазначає, що 02.05.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 у справі №2-4176/11 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання була скасована постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 року.
Представник заявника ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» обґрунтовує пропущення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання тим, що вони неодноразово зверталися до суду з заявами про отримання виконавчих листів, однак отримали їх з пропущеним строком пред`явлення до виконання.
З урахуванням викладеного, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2024 року заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №2-4176/11 - задоволено.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, щозвернення Банку за отриманням виконавчих листів відбулося 20.05.2014, тобто з незначним пропуском строку пред`явлення їх до виконання (15 діб), та саме з вини Київського районного суду м. Одеси, як було встановлено в судовому засіданні, виконавчі листи на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 05 травня 2013 року, були видані несвоєчасно, а саме лише 10.11.2014 та отримані ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» 11.11.2014 року, після закінчення строку для їх пред`явлення, враховуючи положення ч. 1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з чим, заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №2-4176/11 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління AT «Ощадбанк», про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм законодавства.
Вказує, що банком не було вжито всіх заходів для вчасного отримання виконавчих листів та пред`явлення їх до виконання, внаслідок чого, без поважних на те причин, допущено значний пропуск строку пред`явлення їх до виконання.
Заявником не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які могли б встановити поважність причини пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та не наведено обґрунтованих аргументів тих обставин, що унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.
Позиція учасників у справі.
Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник заявника надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу адвоката Пижика Володимира Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2024 року – залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2024 року – без змін.
В обґрунтування відзиву зазначає, що доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, не впливають на правильність ухваленого рішення та є власним тлумаченням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що строк було пропущено з поважних причин, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Щодо явки сторін.
Представники сторін з`явились до судового засідання та надали свої пояснення.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. 
Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства Ощадбанк загальну суму заборгованості за кредитним договором №1526/299 від 04.09.2007року, яка складає 14 039 доларів США 02 центи та 5 867 грн. 21 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства Ощадбанк 850 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. 00 коп. витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства Ощадбанк 850 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. 00 коп. витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В решті позовних вимог відмовлено.
Зазначене рішення суду сторонами оскаржено не було та набрало законної сили 05 травня 2013 року.
При цьому, суд зазначає, що на момент винесення вказаного вище рішення, діяли скорочені строки на оскарження рішення суду, відповідно до ст.294 ЦПК України - протягом десяти днів з дня його проголошення .
Крім того, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», чинних на момент пред`явлення виконавчих листів по справі №2-4176/11, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» неодноразово звертався на адресу суду з заявами про видачу виконавчих листів на виконання вказаного рішення суду від 24 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 05 травня 2013 року, а саме з заявою від 16.05.2014 р., з відміткою отримання Київським районним судом м. Одеси 20.05.2014 року; від 02.09.2014 р. за вх. № 33378 від 02.09.2014 р. та від 03.11.2014 року з відміткою отримання Київським районним судом м. Одеси 03.11.2014 року.
Однак, відповідні виконавчі листи були видані Київським районним судом м. Одеси лише 11.11.2014 року, тобто з пропущенням строку для пред`явлення їх до виконання.
Так, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання було задоволено. Поновлено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих Київським районним судом м. Одеси 10.11.2014 року у справі №2-4176/11 на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 05 травня 2013 року.
Відповідно до постанови № В-11/356 від 16.03.2015 року головним державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стояновим Ю.Д. було відкрито виконавче провадження №46920506 щодо виконання виконавчого листа №2-4176/11, виданого 10.11.2014 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – ООУ АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1526/299 від 04.09.2007 у розмірі 14039,02 договорів США та 5867,21 грн.
Згідно постанови старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яцина Олександра Сергійовича від 08.07.2022 року, винесеної у виконавчому провадженні №46920506, у зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення, вказаний вище виконавчий лист №2-4176/11 виданий 10.11.2024 року було повернуто стягувачу.
Відповідно до постанови від 15.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем відкрито виконавче провадження №62577540, щодо виконання виконавчого листа №2-4176/11 виданого 10.11.2014 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1526/299 від 04.09.2007 у розмірі 14039,02 договорів США та 5867,21 грн.
02.05.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим Олександром Володимировичем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 року у справі №2-4176/11 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання була скасована постановою Одеського апеляційного суду від 18.03.2024.
Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 18.03.2024 апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена. Ухвала Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 року у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання скасовано. Постановлено по справі нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання було відмовлено.
Задовольнивши заяву про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що звернення Банку за отриманням виконавчих листів відбулося 20.05.2014, тобто з незначним пропуском строку пред`явлення їх до виконання (15 діб), та саме з вини Київського районного суду м. Одеси, як було встановлено в судовому засіданні, виконавчі листи на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 05 травня 2013 року, були видані несвоєчасно, а саме лише 10.11.2014 та отримані ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» 11.11.2014 року, після закінчення строку для їх пред`явлення, враховуючи положення ч. 1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з чим, заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №2-4176/11 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
З вказаним висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
В матеріалах цивільної справи №2-4176/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором наявні заяви представника позивача про видачу копії рішення суду та виконавчих листів по даній справі, а саме: від 02.09.2014 р. за вх. № 33378 від 02.09.2014 р. (а.с.145).
Крім того, заявником в якості доказів також надано суду копії заяв про видачу копії рішення суду та виконавчих листів по даній справі, а саме: від 16.05.2014 р., з відміткою отримання Київським районним судом м. Одеси 20.05.2014 року; від 02.09.2014 р. за вх. № 33378 від 02.09.2014 р. та від 03.11.2014 року з відміткою отримання Київським районним судом м. Одеси 03.11.2014 року.
Також представником заявника надано копію заяви ОСОБА_1 від 17.02.2014 про добровільне виконання рішення, шляхом реалізації її майна.
Після відмови у задоволенні заяви боржника щодо переведення боргу та відмови боржниками добровільно сплачувати залишок заборгованості, банком було прийнято рішення про звернення до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду від 24.04.2013.
З матеріалів справи зокрема вбачається, що судом на адресу стягувача виконавчі листи не направлялись та фактично виданий після написання декількох заяв про їх видання, а саме 10.11.2014.
Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивач добросовісно вчиняв дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема після ухвалення Київським районним судом м. Одеси рішення від 24.04.2013 банком велися перемовини з боржниками щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 1526/299 від 04.09.2007, про що свідчить заява боржника ОСОБА_1 від 17.02.2014, копія якої була долучена Банком до матеріалів заяви.
Однак, боржниками не було погашено заборгованість за кредитним договором.
Після чого Банк неодноразово звертався до Київського районного суду м. Одеси із заявами про видачу виконавчих листів, зокрема із заявами від 16.05.2014, 02.09.2014 та 03.11.2014.
Отримавши 10.11.2014 виконавчі листи з пропущеними строками для їх пред`явлення до примусового виконання, банк звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою про їх поновлення.
Згодом, отримавши ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2015, Банком було невідкладно пред`явлене виконавчі документи до примусового виконання до відповідних відділів державної виконавчої служби.
У подальшому, вказані виконавчі листи неодноразово пред`являлися до примусового виконання.
Окрім того, необхідно зазначити, що звертаючись до суду із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчих документів, банк зазначав про те, що після ухвалення рішення суду, з боржником велися перемовини щодо добровільного погашення боргу за Кредитним договором та боржник подавав до Банку заяву про переведення залишку боргу з валюти - долар США у національну валюту - гривню , тому із першою заявою про видачу виконавчих листів Банк звернувся з незначним пропуском строку, а саме 15 днів, що і було зазначено в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2024, а тому суд і дійшов до законного висновку про обґрунтоване задоволення заяви АТ «Ощадбанк».
Колегія суддів приймає до уваги постанову Одеського апеляційного суду від 18.03.2024, проте зазначає, що судом вперше не було взято до уваги, що банком позивач добросовісно вчиняв дії, спрямовані на виконання рішення суду, зокрема після ухвалення Київським районним судом м. Одеси рішення від 24.04.2013 банком велися перемовини з боржниками щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 1526/299 від 04.09.2007, про що свідчить заява боржника ОСОБА_1 від 17.02.2014, копія якої була долучена Банком до матеріалів заяви, та на момент ухвалення вказаної постанови матеріали справи такої заяви не містили.
Однак, боржниками не було погашено заборгованість за кредитним договором.
Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності поважних підстав для поновленню строку є необґрунтованими.
Вказані обставини не залежала від волі позивача, а тому підстави вважати, що строк для пред`явлення до виконання рішення суду було пропущено з його вини або внаслідок його бездіяльності відсутні.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).
У ч. 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаної заяви та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 червня 2025 року.

Головуючий суддя                                                        В.В. Кострицький

Судді                                                                         В.А. Коновалова 

Ю.П. Лозко