УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 207/1786/23
провадження № 51-4778км24
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року щодо 
 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року  ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням таіспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні. 
 
Згідно з обвинуваченням на початку грудня 2022 року потерпілий ОСОБА_6 залишив на зберігання в гаражі № НОМЕР_1 гаражного блоку № 27-А на вул. Сергія Нігояна в м. Кам`янському, яким користується ОСОБА_5 , належний йому інструмент, а саме перфоратор «Compass Z1C-40 К», 220 V 50 Hz, серійний номер 2061034771, у корпусі жовтого кольору і плиткоріз ручний марки «Сталь ТС-06 600 мм» у корпусі жовтого кольору, на що ОСОБА_5 надав свою згоду.
 
15 січня 2023 року приблизно о 12:00, ОСОБА_5 реалізуючи прямий злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийшов до вказаного гаража, відчинив двері наявним у нього ключем, звідки викрав належний потерпілому ОСОБА_6 перфоратор «Compass Z1C-40 К», вартість якого становить 1299,50 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану вище суму.
 
1 лютого 2023 року приблизно о 12:30, він же реалізуючи прямий злочинний умисел, повторно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийшов до вказаного вище гаража, відчинив його наявним у нього ключем і викрав належний потерпілому ОСОБА_6 плиткоріз марки «Сталь ТС-06 600 мм», вартість якого становить 1158,55 грн.
 
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року вирок місцевого суду скасовано, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 185 КК, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) закрито у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
 
Верховний Суд постановою від 4 грудня 2024 року скасував ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 01 квітня 2025 року вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року щодо ОСОБА_5 скасував і закрив кримінальне провадження відносно нього на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у порядку п. 1-2 ч. 2 цієї статті. 
 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі прокурор вказує про те, що ухвала апеляційного суду є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що апеляційний суд частково задовольняючи скаргу захисника, не надав відповіді на усі доводи апеляційної скарги, які є суттєвими за своїм змістом. Крім того вказує на те, що у резолютивній частині неправильно визначено підставу для закриття кримінального провадження.
 
Мотиви Суду
 
Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України 
(далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
 
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (ч. 1 ст. 433 КПК).
 
Як регламентовано ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
 
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд дослідив зібрані в ньому докази в їх сукупності за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК, перевірив доводи сторони обвинувачення та захисту, забезпечивши сторонам кримінального провадження передбачені КПК умови для реалізації їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.
 
Апеляційний суд, спростовуючи доводи захисника щодо невинуватості засудженого послався на:
·        показання потерпілого, які в межах повноважень судами визнано достовірними;
·        дані протоколу огляду місця події від 16 лютого 2023 року;
·        дані висновку судово-товарознавчої експертизи від 02 березня 2023 року № 1037;
·        протоколи огляду речей від 02 березня 2023 року;
·        протокол пред`явлення особи для впізнання від 02 березня 2023 року;
·        протокол проведення слідчого експерименту від 13 березня 2023 року, за участю ОСОБА_5 ;
·        відеозаписи з приміщення ломбарду.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій, реалізуючи надані їм повноваження, визнали вказані докази достовірними і переконливо послались, що їх сукупність підтверджує винуватість засудженого.
 
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає приписам ст. 419 КПК, і погоджується з наведеними в ній висновками про законність та обґрунтованість судового рішення.
 
Також Суд не вбачає підстав для скасування судового рішення згідно доводів прокурора щодо неправильно визначеної підстави для закриття кримінального провадження, оскільки з мотивувальної та резолютивної частин судових рішень, остання не містить істотних протиріч, які б перешкоджали розумінню суті прийнятого рішення та можливості його виконання.
 
Згідно мотивувальної частини ухвали апеляційного суду, з урахуванням того, що засуджений не погоджувався на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, апеляційний судвиправив допущену помилку попереднього судового розгляду, діючи відповідно до ст. 479-2 КПК.
 
Закриваючи кримінальне провадження апеляційний суд послався на приписи п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, відповідно до якого кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
 
Пункт 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК не містить посилань про підставу закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а відсилає до підстав передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.
 
У зв`язку з таким викладенням приписів п. 4-1 ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК та положень ст. 479-2 КПК колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційний суд при формулюванню резолютивної частини ухвали від 01 квітня 2025 року істотних порушень вимог КПК не допустив.
 
Оскільки наведені у касаційній скарзі мотиви свідчать про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року щодо  ОСОБА_5 .
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                 ОСОБА_3