ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року	Львів	Справа № 380/25456/24 пров. № А/857/18188/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                                       Гуляка В.В. 
суддів:                                                            Ільчишин Н.В., Курильця А.Р.
за участі секретаря судового засідання:     Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя – Мричко Н.І., час ухвалення – 10:19 год., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту – 30.04.2025), 
в адміністративній справі №380/25456/24 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Національної поліції у Львівській області, 
про визнання протиправними дій, поновлення на посаді,

                                                           встановив: 

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 390 о/с від 10 липня 2024 року в частині переміщення відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби майора поліції ОСОБА_1 (0078859) на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) ГУНП, звільнивши його з посади слідчого відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП, з 13 липня 2024 року, встановивши посадовий оклад у розмірі 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, з 14 липня 2024 року. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 залишено позовну заяву без руху для усунення недоліку в частині сплати судового збору за подання позовної заяви. 
Після усунення вказаного недоліку ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.01.2025 відкрито провадження у справі. 
Відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду. 
Позивач подав суду першої інстанції заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 залишено позовну заяву без руху, встановивши строк для усунення недоліку шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом з наданням відповідних доказів. 
На виконання ухвали суду від 02.04.2025 про залишення позовної заяви без руху представник позивача 09.04.2025 подав до суду заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду. 
Заява обґрунтована тим, що позивач безперервно ніс службу за місцем дислокації підрозділу (навчально-тренувальний центр відділу Верещиця ЛьДУВС, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ). Відтак позивач з об`єктивних причин не зміг своєчасно звернутись до суду, позаяк з моменту винесення оскаржуваного наказу і по дату звернення до суду, крім періоду перебування на лікарняному у період з 15 по 23 липня 2025 року, ніс безперервну службу у батальйоні поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, за місцем дислокації підрозділу. Також зазначено, що позивач приймав участь в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності у зоні бойових дій. Додатково зазначив, що 18.12.2024 року представник позивача - адвокат Кусь Ю.О. отримав від відповідача відповідь на адвокатський запит, до якої долучена копія оскаржуваного наказу і в цей день позивач вперше отримав копію спірного наказу та фактично ознайомився з його змістом. Позовна заява подана через представника 20.12.2024, тобто у короткий строк з моменту отримання копії оскаржуваного наказу. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Визнано неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, поновлення на роботі - залишено без розгляду. 
З цією ухвалою суду про залишення позову без розгляду не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що залишаючи позовну заяву без розгляду, суд не надав позивачеві можливості повідомити про інші причини поважності пропуску строку на звернення до суду, аніж ті, які були викладені ним у заяві про поновлення строку звернення до суду, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 02.04.2025 року. Також суд не урахував, що матеріали справи не містять доказів вручення (ознайомлення) позивачу спірного наказу. Суд першої інстанції не установив обставини чи було вручено позивачу оскаржуваний наказ (ознайомлено). Вважає скаржник, що залишаючи позовну заяву без розгляду, суд неправильно визначив момент, з якого слід було обчислювати місячний строк на звернення до суду. Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, викладеним в заяві про поновлення строку звернення до суду і як наслідок, дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду. По суті суд формально обмежився посилання на неповажність причин пропуску строку звернення до суду, не урахувавши специфічні умови служби позивача у батальйоні поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, а також ознак невиправданого обмеження позивача у доступі до суду, унаслідок суворого трактування процесуальних строків стосовно звернення до суду, зокрема із позовними заявами, під дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 28.04.2025, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну каргу,  якому зазначає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та без порушення норм матеріального та процесуального права, наслідком якого є правильне вирішення справи. Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не порушено норм матеріального та процесуального права, а висновки суду відповідають обставинам справи та є законними та справедливими. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. 
Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення  зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах. 
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав. 
Відповідно до статті 122  частин 1, 2, 3  КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України). 
Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. 
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. 
Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. 
Згідно ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України). 
Також, пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. 
Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. 
Апеляційний суд враховує, що  із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання протиправним і скасування наказу відповідача  № 390 о/с від 10 липня 2024 року в частині переміщення позивача на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) ГУНП, та поновлення позивача на посаді слідчого СВП №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, з 14 липня 2024 року. 
Строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо проходження/звільнення з публічної служби охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, якою законодавцем визначений місячний строк. 
Судом встановлено, що згідно оскаржуваного наказу, керівником Головного управління Національної поліції у Львівській області вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУ НП та з 13.07.2024 перемістити на посаду інспектора взводу №2 №3 батальйону поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) ГУНП. 
Таким чином, позивач з 13.07.2024 повинен був приступити до виконання обов`язків інспектора взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області. 
Згідно долучених до матеріалів справи витягів з табелів виходу на службу особового складу роти №3 БПОП "КОРД" (стрілецький) ГУ НП у Львівські області за липень 2024 року, ОСОБА_1 з 15.07.2024 по 23.07.2024 перебував на лікарняному. З 24.07.2024 ОСОБА_1 присутній на службі за місцем дислокації підрозділу (а.с.48). 
24.07.2024 позивач під особистий підпис ознайомився з посадовою інструкцією інспектора взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення "КОРД" (стрілецький) Головного управління НП у Львівській області, затвердженою командиром батальйону поліції особливого призначення "КОРД" (стрілецький) Головного управління Національної поліції у Львівській області 18.08.2024 (а.с.83-85). 
Також суд встановив, що з 25.07.2024 ОСОБА_1 проходив інструктаж з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю під час проведення навчально-тренувальних стрільб особовим складом БПОП "Корд" (стрілецький) ГУ НП у Львівській області, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією з журналу реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю під час проведення навчально-тренувальних стрільб особовим складом БПОП "Корд" (стрілецький) ГУ НП у Львівській області (а.с.88-90). 
Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що 24.07.2024, є датою з якої ОСОБА_1 приступив до виконання завдань та обов`язків за посадою інспектора взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення "КОРД" (стрілецький) Головного управління НП у Львівській області. 
Тобто, датою ознайомлення позивача із оскаржуваним наказом слід вважати 24.07.2024. 
Встановлені обставини спростовують доводи скаржника в тій частині, що позивач не був ознайомлений із оскаржуваним наказом, а про його існування дізнався з відповіді на адвокатський запит лише 18.12.2024. 
До суду з цим позовом позивач звернувся 20.12.2024 (підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду). 
З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції правильний сформував висновок, що позивач пропустив встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду. 
У своїй заяві про поновлення строку звернення до суду від 09.04.2025 сторона позивача зазначила, що з моменту переміщення позивача на посаду інспектора взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії"  (стрілецький) ГУ НП, такий безперервно ніс службу за місцем дислокації підрозділу (навчально-тренувальний центр відділу Верещиця ЛьДУВС, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ) та приймав участь в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності у зоні бойових дій. 
Суд з цього приводу зазначає, що факт переміщення позивача на посаду в батальйон поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) ГУ НП у Львівській області не свідчить про те, що у період з дати переміщення на означену посаду до дати звернення до суду з цим позовом позивач був позбавлений фізичної чи іншої можливості на реалізацію тих чи інших своїх особистих прав та інтересів, так як згідно витягів з табелів виходу на службу особового складу роти № 3 БПОП "КОРД (стрілецький) ГУ НП у Львівській області за період з липня 2024 року по лютий 2025 року (а.с.48-50) видно, що у зазначений період у ОСОБА_1 були вихідні дні від служби і, служба позивача на посаді в батальйоні поліції особливого призначення "Корпус оперативно-раптової дії" (стрілецький) ГУ НП у Львівській області не свідчить про те, що така була безперервною. Доказів протилежного матеріали справи не містять. 
Щодо залучення позивача до участі в обороні Української держави,  її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності у зоні бойових дій, то матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних обставин. 
За наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява позивача про поновлення процесуального строку є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки вказані у ній причини пропуску строку звернення до суду є неповажними. Суд першої інстанції надав стороні позивача можливість скористатися правом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній поважних причин строку звернення до суду з цим позовом та наданням підтверджуючих доказів. 
У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач не обґрунтував належними доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, які пов`язані з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами. 
Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та/чи інтересів. 
Враховуючи, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Львівській області № 390 о/с від 10.07.2024 подана з пропуском законодавчо визначеного місячного строку звернення до суду, при цьому позивач після 23.07.2024 несе службу за місцем дислокації підрозділу, а з позовом до суду звернувся тільки 20.12.2024, такий позов підлягає залишенню без розгляду. 
Водночас, колегія суддів вважає безпідставними і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надав позивачеві можливості повідомити про інші причини поважності пропуску строку на звернення до суду, аніж ті, які були викладені ним у заяві про поновлення строку звернення до суду. 
З цього приводу апеляційний суд зазначає, що відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. 
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАСУ). 
Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 залишено позовну заяву без руху, встановивши строк для усунення недоліку шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом з наданням відповідних доказів. 
На виконання ухвали суду від 02.04.2025 про залишення позовної заяви без руху представник позивача 09.04.2025 подав до суду заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду. 
Позивачем у своєму запереченні від 07.03.2025 на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, а також у заяві від 09.04.2025 року про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду, було наведено причини пропуску строку звернення до суду, які позивач вважав поважними і такими, що є підставою для поновлення строку звернення до суду. 
Такі обґрунтування позивача було проаналізовано судом першої інстанції і сформовано висновок про неповажність причини пропуску строку звернення позивача до суду із цим позовом. Як наслідок, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Визнано неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області. Позовну заяву - залишено без розгляду. 
Отже, судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права при винесенні оскарженої ухвали від 28.04.2025 про залишення позовної заяви без розгляду. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі позивачем не наведено інших причин поважності пропуску строку на звернення до суду, аніж ті, які були вказані ним в суді першої інстанції. 
Відтак, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі “Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain” Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття рішення щодо залишення позовної заяви без розгляду, а тому немає підстав для скасування ухвали суду. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

                                                        постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №380/25456/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, поновлення на посаді – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повний текст постанови суду складено 18.08.2025 року