Справа № 156/704/24 	Головуючий у 1 інстанції: Малюшевська І. Є. 	
Провадження № 22-ц/802/714/25  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
01 липня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
з участю секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
заявника – ОСОБА_1 ,
представника заявника – ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи Органу опіки та піклування Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області – Грицюк Н. В.,
представника заінтересованої особи ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції) – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, Державна прикордонна служба України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року

                                          В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 від 23 квітня 2024 року їй встановлено повний діагноз: ДЕ III ст. Наслідки (21 серпня 2019 року) перенесеного ішемічного інсульту в області основної артерії та множинних лакунарних інфарктів, тетрапарез, більше виражений у нижніх кінцівках і порушеннями функцій кінцівок у виражений ступень. Помірні стійкі астено-вестибулярні розлади. Психоорганічний синдром із судинною деменцією. Разові розлади по типу нетримання сечі та калу. Судомий синдром на групі АГ П (за AT) ССР 4. Атеросклеротичний кардіосклероз. Хвора потребує постійного стороннього догляду. Висновком комісії КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» № 12 від 24 квітня 2024 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі зазначено, що ОСОБА_3 потребує догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Внаслідок хронічного та стійкого психічного розладу остання не здатна усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, а тому потребує постійного медичного нагляду та лікування, стороннього догляду та допомоги (опіки). Заявник зазначав, що за ОСОБА_3 необхідно постійно наглядати, оскільки вона непередбачувана, є часті випадки неадекватної поведінки, що вказує на те, що вона не може оцінити реальність, не дає звіту своїм вчинкам, не може самостійно забезпечити нормальне життя, самообслуговування. А відтак, потребує постійного стороннього догляду та опіки. Розлад її здоров`я носить хронічні стійко прогресуючі ускладнення, внаслідок чого вона не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.
Згідно з довідкою № 4 від 21 березня 2024 року КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_3 перебуває під наглядом лікаря-психіатра. Заявник бажає встановити над ОСОБА_3 опіку.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити над нею опіку і призначити його як рідного сина її опікуном.
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_1 та встановлено над нею опіку.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 відмовлено.
Обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_3 покладено на Іваничівську селищну раду Володимирського району Волинської області як орган опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.
Судові витрати віднесено на рахунок держави.
Встановлено дворічний строк дії рішення в частині визнання недієздатною ОСОБА_3 , з дня набрання рішенням законної сили.
В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про призначення його опікуном ОСОБА_3 .
На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви в частині щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 у цій справі. Так помилковими є висновки суду про те, що ні матеріалами справи не доведено, ні в судовому засіданні не встановлено, що саме ОСОБА_1 з 2019 року постійно здійснював догляд за матір`ю, а не донька ОСОБА_5 . Однак, суд не звернув уваги на те, що переважно опікун або піклувальник призначається з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними та можливості особи виконувати обв`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна важливі і обов`язково враховуються приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. При цьому можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення ОСОБА_1 , який подав заяву про призначення його опікуном хворої матері та може здійснювати над нею опік,у і він не відноситься до переліку осіб, які не можуть бути призначені опікуном. Суд також не врахував і того, що інші родичі хворої ОСОБА_3 не подали заяв про призначення їх опікунами, а навпаки своїми заявами вказали на неможливість бути її опікунами. 
Відзивів на апеляційну скаргу заінтересовані особи не подали.
Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки апеляційний суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Представник заінтересованої особи Державної прикордонної служби України в судове засідання також не з`явився, але 26 травня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до апеляційного суду заяву, в якій просив проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності вказаних заінтересованих осіб згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення заявника, його представника, а також представників заінтересованих осіб Органу опіки та піклування Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, Шелест Є. А., дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні заявника опікуном недієздатної матері скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про призначення його її опікуном, виходячи з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.9, том 1).
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, фактично проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-7, 10, том 1).
Згідно з довідкою № 4 від 21 березня 2024 року КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_3 знаходиться під наглядом лікаря-психіатра (а.с.12, том 1).
У висновку комісії КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» № 12 від 24 квітня 2024 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі зазначено, що ОСОБА_3 потребує догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.13, том 1).
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 від 23 квітня 2024 року встановлено повний діагноз: ДЕ III ст. Наслідки (21 серпня 2019 року) перенесеного ішемічного інсульту в області основної артерії та множинних лакунарних інфарктів, тетрапарез, більше виражений у нижніх кінцівках і порушеннями функцій кінцівок у виражений ступень. Помірні стійкі астено-вестибулярні розлади. Психоорганічний синдром із судинною деменцією. Разові розлади по типу нетримання сечі та калу. Судомний синдром на групі АГ П (за AT) ССР 4. Атеросклеротичний кардіосклероз. Хвора потребує постійного стороннього догляду (а.с.14, 15, том 1).
Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 94 від 27 січня 2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі судинної деменції, яка в неї розвинулась, згідно з наявною медичною документацією після перенесеного ішемічного інсульту у 2019 році. За своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 не здатна в цілому правильно сприймати навколишні події та давати покази по них (а.с.62, 63, том 1).
З поданням Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном над своєю матір`ю ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою фактично проживає її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_3 за станом здоров`я не може самостійно виконувати свої права та обов`язки, не усвідомлює значення своїх дій, правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до заяви дочки ОСОБА_5 та консультаційного висновку спеціаліста КНП «Іваничівська багатопрофільна лікарня» вона не може здійснювати свої права та обов`язки щодо опіки та постійного догляду над хворою матір`ю за станом здоров`я, оскільки потребує постійного лікування та оперативного втручання.
На даний час син ОСОБА_1 має можливість дбати про свою матір, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати доглядом та лікуванням.
Згідно з актом обстеження умов проживання від 22 липня 2024 року, ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку медичного огляду комунального некомерційного підприємства «Іваничівська багатопрофільна лікарня» від 26 липня 2024 року за медичними показниками ОСОБА_1 за станом здоров`я може здійснювати догляд ОСОБА_3 .
Виходячи з вищевказаного, керуючись ст. 60 ЦПК України Орган опіки і піклування Іваничівської селищної ради вважає за доцільне призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі визнання її судом недієздатною особою (а.с.68, том 1).
Відповідно до заяви дочки ОСОБА_3 – ОСОБА_5 остання підтверджує, що вона не бажає та не має можливості здійснювати виконання прав та обов`язків щодо опіки та постійного догляду над хворою матір`ю у зв`язку із поганим станом здоров`я, потребою постійного лікування та оперативного втручання (а.с.82, том 1).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном недієздатної матері ОСОБА_3 , суд виходив з того, що метою звернення заявника до суду є отримання відстрочки від призову в разі встановлення його опікуном над його матір`ю і зазначена обставина не була врахована органом опіки і піклування при внесенні подання. Крім того, ні матеріалами справи не доведено, ні в судовому засіданні не встановлено, що саме син ОСОБА_1 з 2019 року постійно здійснював догляд за матір`ю, а не донька ОСОБА_5 , яка постійно перебувала на території України, зареєстрована з ОСОБА_3 за однією адресою, за сімейним статусом є вдовою, при тому не має на утриманні дітей. Заявник не надав суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували наявність обставин, що перешкоджають дочці здійснювати догляд за своєю матір`ю. Оскільки ні заявником, ні його представником не надано суду переконливих доказів щодо неможливості інших осіб здійснювати постійний догляд за ОСОБА_3 і доказів того, що саме на ОСОБА_1 слід покласти такі обов`язки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , а висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном визнав таким, що винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин, та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника.
Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
У ч. 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч.1 ст. 300 ЦК України).
Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах 2-5 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно зі ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (ч. 1 ст. 67 ЦК України).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з підпунктами 3.2., 3.3. Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, – рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі №753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. У своєму поданні Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області вказував про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою фактично проживає і її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене подання відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. Орган опіки та піклування при внесенні подання урахував якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Подання не містить відомостей щодо доцільності призначення інших осіб опікунами ОСОБА_3 . Дочка ОСОБА_5 не зверталася до органу опіки та піклування щодо можливості призначення її опікуном ОСОБА_3 . Тобто у даному випадку відсутнє волевиявлення ОСОБА_5 , що є обов`язковим, щодо можливості призначення її опікуном матері. Крім того, у заяві, складеній у приватного нотаріуса, ОСОБА_5 вказувала, що за станом здоров`я не має можливості здійснювати догляд за своєю матір`ю (а.с.82, том 1). Отже, своєю заявою ОСОБА_5 підтвердила небажання здійснювати такий догляд і не заперечувала щодо здійснення такого догляду її братом. Наявні у справі матеріали також свідчать, що ОСОБА_5 проживає у Республіці Польща (ще до війни). 
Разом з тим, ОСОБА_1 звертаючись до суду з цією заявою жодним чином не стверджував, що призначення його опікуном хворої матері пов`язано із ризиком бути мобілізованим чи створенням штучних умов для подальшого ухилення від мобілізації. Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 хворіє з 2019 року і з цього часу догляд за нею здійснює її син ОСОБА_1 .
Водночас законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця чи військовозобов`язаного опікуном над недієздатною фізичною особою.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для призначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , визнаною оскаржуваним рішенням суду недієздатною.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив в оскаржуваній частині рішення з порушенням норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його належить у цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про призначення заявника опікуном недієздатної матері. Зважаючи на наведене, апеляційна скарга представника заявника підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                     У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року у цій справі в частині відмови у призначенні опікуном скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: