ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року 
м. Київ

справа №283/424/22
адміністративне провадження № К/990/21042/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Білак М.В., 
суддів: Радишевської О.Р., Загороднюка А.Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коломійця Ігора Сергійовича, 
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року (головуючий суддя - Граб Л.С., судді: Смілянець Е.С. Сторчак В.Ю.),
у справі №   283/424/22 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної служби України безпеки на транспорті 
про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,
I. ПРОЦЕДУРА
1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, а саме: серії ВМ № 00002626 від 10 грудня 2021 року; серії ВМ № 00008178        від 14 січня 2022 року; серії ВМ № 00008123 від 14 січня 2022 року; серії ВМ № 00008260             від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008264 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008313                від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008271 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008312                 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008380 від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008357                 від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008404 від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008406                  від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008616 від 20 січня 2022 року; серії ВМ № 00008624                   від 20 січня  2022 року; серії ВМ № 00008649 від 20 січня 2022 року; серії ВМ № 00008681                від 20 січня 2022 року; серії ВМ № 00008736 від 21 січня 2022 року; серії ВМ № 00008823                  від 24 січня 2022 року; серії ВМ № 00008903 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008914                  від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009184 від 27 січня 2022 року; серії ВМ № 00009101                 від 26 січня 2022 року; серії ВМ № 00009183 від 27 січня 2022 року; серії ВМ № 00008958                 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008922 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008967                від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008969 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009019                 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009068 від 26 січня 2022 року; серії ВМ № 00009228                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009230 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009240                  від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009247 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009250                  від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009306 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009327                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009399 від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009415                 від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009419 від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009476                  від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009493 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009495                  від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009496 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009498        від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009503 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009519          від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009524 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009674        від 09 лютого 2022 року, винесені посадовими особами Укртрансбезпеки щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП); справи про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
2.          Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2022 року позов задоволено частково.
Постанови серії ВМ № 00002626 від 10 грудня 2021 року; серії ВМ № 00008178                                 від 14 січня 2022 року; серії ВМ № 00008123 від 14 січня 2022 року; серії ВМ № 00008260                 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008264 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008313                 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008271 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008312                  від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008380 від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008357                     від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008404 від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008406              від 18 січня 2022 року; серії ВМ № 00008616 від 20 січня 2022 року; серії ВМ № 00008624                 від 20 січня 2022 року; серії ВМ № 00008649 від 20 січня 2022 року; серії ВМ №  00008681                   від 20 січня 2022 року; серії ВМ № 00008736 від 21 січня 2022 року; серії ВМ № 00008823                 від 24 січня 2022 року; серії ВМ № 00008903 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008914                 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009184 від 27 січня 2022 року; серії ВМ № 00009101                 від 26 січня 2022 року; серії ВМ № 00009183 від 27 січня 2022 року; серії ВМ № 00008958                    від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008922 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008967                від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008969 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009019                 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009068 від 26 січня 2022 року; серії ВМ № 00009228                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009230 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009240                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009247 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009250                  від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009306 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009327                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009399 від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009415                  від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009419 від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009476                     від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009493 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009495             від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009496 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009498            від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009503 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009519          від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009524 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009674          від 09 лютого 2022 року скасовано.
Справу про адміністративні правопорушення з постановами серії ВМ № 00002626                        від 10 грудня 2021 року; серії ВМ № 00008178 від 14 січня 2022 року; серії ВМ № 00008123               від 14 січня 2022 року; серії ВМ № 00008260 від 17 січня 2022 року; серії ВМ № 00008264                  від 17 січня 2022 року; серії ВМ №  00008313 від 17 січня 2022 року; серії ВМ №   00008271                  від 17 січня 2022 року; серії ВМ №   00008312 від 17 січня 2022 року; серії ВМ №   00008380                від 18 січня 2022 року; серії ВМ №   00008357 від 18 січня 2022 року; серії ВМ №   00008404                від 18 січня 2022 року; серії ВМ №   00008406 від 18 січня 2022 року; серії ВМ №   00008616                від 20 січня 2022 року; серії ВМ №   00008624 від 20 січня 2022 року; серії ВМ №   00008649                від 20 січня 2022 року; серії ВМ №   00008681 від 20 січня 2022 року; серії ВМ №   00008736                 від 21 січня 2022 року; серії ВМ № 00008823 від 24 січня 2022 року; серії ВМ № 00008903                 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008914 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009184                 від 27 січня 2022 року; серії ВМ № 00009101 від 26 січня 2022 року; серії ВМ № 00009183                від 27 січня 2022 року; серії ВМ № 00008958 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008922                від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008967 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00008969                 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009019 від 25 січня 2022 року; серії ВМ № 00009068                 від 26 січня 2022 року; серії ВМ № 00009228 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009230                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009240 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009247                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009250 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009306                 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009327 від 28 січня 2022 року; серії ВМ № 00009399                  від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009415 від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009419                 від 31 січня 2022 року; серії ВМ № 00009476 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009493              від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009495 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009496         від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009498 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009503        від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009519 від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009524         від 01 лютого 2022 року; серії ВМ № 00009674 від 09 лютого 2022 року, складені посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, направлено до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на новий розгляд.
3.          Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
4.          28 лютого 2024 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови від 23 лютого 2023 року за нововиявленими обставинами. На  обґрунтування вказаної заяви зазначено, що 25 січня 2024 року ТОВ «ЮНІГРАН», в якому позивач займає посаду генерального директора, отримано поштою постанову начальника Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №   71362646 від 18 січня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача. 30 січня 2024 року ОСОБА_1 , не будучи обізнаним як про факт відкриття, так і про стан відповідного виконавчого провадження, через представника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, у результаті чого виявив, що Державна служба з безпеки на транспорті до заяв про примусове виконання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, додала 48 постанов у письмовій (паперовій) формі, а не у формі електронних документів із накладеним електронним підписом та електронною печаткою. Отже, на думку заявника, нововиявленими обставинами у вказаній справі є те, що відповідач виніс оскаржувані постанови не у формі електронного документу, в тому числі не підписав їх електронним підписом і не завірив електронною печаткою, як того вимагає законодавство.
5.          Факт прийняття постанов не у формі встановленій законом, на думку позивача, підтверджується тим, що якби Укртрансбезпека винесла їх у формі електронних документів, то звернулася б до виконавця із заявою про примусове виконання рішення в електронній формі, на яку накладається кваліфікований або удосконалений електронний підпис чи печатка (вимоги пункту З розділу II Інструкції №   512/5). При цьому, постанови були б надані виконавцю в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ, шляхом надсилання електронною поштою, як вимагає стаття 10 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а не в паперовій формі, як відбулося фактично.
6.          Також, на думку позивача, підтвердженням того, що спірні постанови не виносилися у формі електронного документу, є відповіді (листи №   3045/3.6/15-24 від 29 лютого 2024 року та №   3727/3.6/15-24 від 13 березня 2024 року) на адвокатські запити, в яких відповідач погодився, що посадові особи Укртрансбезпеки повинні були виносити постанови саме в електронній формі та, що оригіналом електронного документу є саме електронний примірник такого документу (тобто файл, в якому міститься текст постанови та файли, які містять сертифікати електронного підпису і електронної печатки), однак, при цьому, не надали позивачу оригінали постанов в електронній формі, що, відповідно, свідчить про те, що останній їх не приймав взагалі.
7.           ОСОБА_1 посилається і на те, що у відповідь на адвокатський запит Міністерство цифрової трансформації України листом за вих. №   1/10-11-131-2024 від 05 квітня 2024 року, серед іншого, вказало, що «приклад паперової копії документу, надісланого як додаток до Вашого запиту            від 04 березня 2024 року, може бути засвідчено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №   55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», а саме: містити напис про засвідчення паперової копії документа у паперовій формі та складатися із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, власного імені та прізвища, дати засвідчення копії установи, що видала такий документ». Отже, позивач уважає, що Міністерство цифрової трансформації України (так само як і він у відповідній заяві про нововиявлені обставини) документи, які відповідач називає «оригіналом документів (постанов) у паперовій формі», цілком обґрунтовано ідентифікує як «паперова копією електронного документу, що незавірена в установленому порядку».
8.          Позивач стверджує, що вказані обставини не були і не могли бути відомі, як на час винесення спірних постанов у справах про адміністративні правопорушення, так і на час розгляду справи №  283/424/22 в першій та апеляційній інстанціях. Водночас ці обставини є істотними для справи та не були встановлені судом, оскільки підстав сумніватися в тому, що відповідач виносив оскаржувані постанови в електронній формі у позивача не було, а суд не досліджував питання щодо форми постанов, тобто чи були прийняті ці постанови в електронній формі.
9.          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року за нововиявленими обставинами.
10.          30 травня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника             ОСОБА_1 - адвоката Коломійця І.С. - на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду                  від 07 травня 2024 року у справі №  283/424/22. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким заяву про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року за нововиявленими обставинами задовольнити.
11.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                                           від 30 травня 2024 року справу №  283/424/22 передано на розгляд колегії у складі:                     судді-доповідачу Білак М.В., суддів Мартинюк Н.М., Губській О.А.
12.          Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
13.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями               від   27 серпня 2025 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду                  від 27 серпня 2025 року № 998/0/78-25 (на підставі службової записки судді-доповідача Білак  М.В. від   27 серпня 2025 року № 33391/25 щодо настання обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Губської  О.А. та відпусткою судді Мартинюк Н.М., які входять до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справ) для розгляду справи №  283/424/22 (провадження №  990/21042/24) здійснено заміну суддів Мартинюк Н.М. та Губської О.А. на суддів Радишевську  О.Р. та Загороднюка А.Г.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14.          Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач, не є нововиявленими, у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України.
15.          Суд апеляційної інстанції зазначив, що судом у постанові від 23 лютого 2023 року надавалася правова оцінка як відомостям, зазначеним у спірних постановах, так і їх формі. При цьому, у вказаній постанові зроблений висновок про відповідність вказаних   постанов Інструкції №   512.
16.          Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що мотиви, на які посилався заявник, зводяться до незгоди із судовим рішенням від 23 лютого 2023 року у вказаній справі, а обставина, на яку посилається останній, ґрунтується виключно на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17.          На обґрунтування касаційної скарги скаржник указує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
18.          На думку скаржника, судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального права, а саме: статтю 19 Конституції України, статтю 283 КУпАП, пункт 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №  1174 від 27 грудня 2019 року (далі - Порядок №  1174), пункт 5 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512 (далі - Інструкція №  512), статті 1, 5, 7 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг».
19.          Неправильне застосування судом указаних норм матеріального права полягає в тому, що факт неприйняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення особи до відповідальності у тій формі, яка безальтернативно та імперативно визначена законом (у цьому випадку у формі електронного документу), є безумовною підставою для скасування таких постанов або для висновку про відсутність факту прийняття рішення як такого.
20.          Нормами процесуального права, порушення яких призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, є статті 361, 368 КАС України. 
21.          Порушення вказаних норм процесуального права, на думку скаржника, полягає в тому, що судом не було враховано, що факт неприйняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення особи до відповідальності у тій формі, яка визначена законом (у цьому випадку у формі електронного документу), не було встановлено судом та про яку заявник та суд не знав та не міг знати на час розгляду справи, є нововиявленою обставиною, у розумінні статті 361             КАС України, та підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції.
22.          Скаржник зазначає, що про нововиявлені обставини дізнався лише в 2024 році.                             30 січня 2024 року він, не будучи до цього обізнаним, як про факт відкриття, так і про стан виконавчих проваджень на підставі оскаржуваних у цій справі спірних постанов Укртрансбезпеки, через свого представника ознайомився з матеріалами виконавчих проваджень та фактично лише в лютому 2024 року дізнався, що Укртрансбезпека ініціювала примусове виконання спірних постанов. 
23.          Водночас після такого ознайомлення стало відомо, що замість оригіналів постанов, тобто постанов у формі електронних документів, а саме: файлів із відповідним текстом, що програмно пов`язані із файлами, які містять сертифікат електронного кваліфікованого підпису посадової особи та сертифікат електронної кваліфікованої печатки юридичної особи - відповідача, Укртрансбезпека всупереч вимогам законодавства подала виконавцю фактично підроблені, в розумінні Кримінального кодексу України, документи, а саме: неналежним чином засвідчені візуальні подання (копії) постанов як електронних документів на папері з очевидними ознаками підроблення таких «документів». 
24.          Отже, після 30 січня 2024 року він дізнався про обставини, які свідчать про те, що Укртрансбезпека не виносила щодо нього постанов у формі електронного документу, як того імперативно та безальтернативно вимагає законодавство, оскільки надала виконавцю замість оригіналів - фактично підроблені копії останніх, що відрізняються від копій спірних постанов, які знаходяться і матеріалах судової справи.
25.          Суд у справі №   283/424/22 приймав рішення на підставі, як він уважає, фактично підроблених документів, надісланих Укртрансбезпекою, «паперових копій» постанов, що мали прийматися у формі електронного документу, однак в дійсності, як з`ясувалося, не приймалися ні в електронній формі (як електронний документ), ні у письмовій (паперовій) формі.
26.          Скаржник указує, що після виявлення зазначених обставин, його адвокати також звернулися до відповідача із адвокатськими запитами від №   02-2202 від 22 лютого 2024 року та                  №   01-0503 від 05 березня 2024 року, в яких просили: надати оригінали прийнятих стосовно нього постанов, тобто надати постанови у формі електронних документів; повідомити у кого, чи де зберігаються оригінали спірних постанов; повідомити чи приймалися щодо нього постанови у формі письмового документу, тобто як документ на папері, відповідно до термінології Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг», що містить власноручний підпис посадової особи та печатку Укртрансбезпеки; надати копії постанов у формі «документу на папері» у разі їх наявності.
27.          Водночас, ураховуючи обмеженість процесуальність строків, він через свого представника звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року.
28.          Позивач звертає увагу, що позов, так й інші процесуальні документи були підписані та подані не ним, а його адвокатами, на те, що є очевидним фактом та видно з матеріалів справи. Він через об`єктивні обставини не брав участі у судових засіданнях, оскільки повністю був зосереджений (так як і зараз) на роботі містоутворювального підприємства, яке належить до підприємств критичної інфраструктури, керівником якого він є. І хоча в цілому процесуальні документи з ним узгоджені, але він не юрист і звісно не може розбиратися у всіх деталях, тим більше в тих, в яких не розібрався суд апеляційної інстанції у цій справі, хоча розглядає цю справу вже не один раз.
29.          Позивач зазначає, що всі документи, на які посилається суд в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що його адвокат указує про відсутність електронної форми оскаржуваних постанов, а тим більше ці документи не свідчать про те, що він знав про винесення постанов Укртрансбезпеки не в електронній формі, що видно зі змісту таких документів.
30.          Більше того, скаржник уважає, що очевидним є той факт, що документи, на які послався суд, навпаки свідчать про те, що, на думку його адвокатів, постанови Укртрансбезпеки як раз і приймалися у формі електронних документів, однак містили недоліки, яким його представник просив суд надати оцінку (зокрема відсутність реквізитів електронної печатки).
31.          На думку скаржника, як із контексту, так із текстів апеляційної скарги та позову, а також інших процесуальних документів видно, що його адвокат (а тим більше він особисто) жодного разу не посилався на те, що відповідач не приймав оскаржуваних постанов у формі електронного документу.
32.          Таким чином, скаржник уважає, що висновок суду про те, що він знав про обставини, на які послався, як на нововиявлені, на час розгляду справи, не відповідає обставинам справи та очевидно є помилковим.
33.          У відзиві на касаційну скаргу відповідач заперечив проти доводів касаційної скарга, оскільки вони необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Зазначає, що скаржник намагається видати свої домисли та припущення за нововиявлені обставини, що є неприпустимим. Обставини описані скаржником у касаційній скарзі не відповідають вимогам пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, не встановлені у спосіб, визначений законодавцем, а також не підкріплені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому не можуть вважатися нововиявленими.
34.          На думку відповідача, домисли скаржника про те, що Укртрансбезпека не виносила щодо нього своїх постанов у формі електронного документу є помилковими та ґрунтуються на припущеннях без надання доказів. Не вказує скаржник і норми закону, в якому закріплені зазначені ним імперативність та безальтернативність, а також ким, коли і де були встановлені факти підробки документів. При цьому, встановлені судами обставини притягнення скаржника до адміністративної відповідальності вказують на законність постанов та винесення їх в електронному автоматизованому режимі.
35.          Позивач подав пояснення щодо наведених відповідачем аргументів у відзиві на касаційну скаргу, в яких виклав свої заперечення. Зокрема, позивач зазначив, що наведені відповідачем аргументи у відзиві носять суто формальний характер, який полягає в тому, що у відзиві (так само, як при розгляді його заяви по суті) відповідач прямо не заперечує ту обставину, що спірні постанови не приймалися у формі електронного документу та не надає суду для огляду з метою спростування його аргументів оригінали спірних постанов, а посилається лише на «недоведеність» цієї обставини.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
36.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), уважає за необхідне зазначити таке. 
37.          Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
38.          Частиною другою статті 361 КАС України визначено підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
39.          Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від                     26 лютого 2020 року у справі № 800/578/17).
40.          Водночас, аналізуючи наведені норм КАС України, Верховний Суд зауважує, що нововиявлені обставини  - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, так як впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їхнього врахування судового рішення.
41.          Так, основними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
42.          Частиною четвертою статті 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
43.          Отже, обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.
44.          Верховний Суд підкреслює, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
45.          Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
46.          Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
47.          Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 02 травня 2018 року (справа №   2а-7523/10/1270), від 02 травня 2018 року (справа №  303/3535/16-а), від 04 вересня 2018 року (справа №  809/824/17), від 22 листопада 2018 року (справа №  826/14224/15), від 23 липня 2024 року (справа №  380/2760/21) та                                        від 07 січня 2025 року (справа №   460/7179/23).
48.          Зокрема, у постанові від 16 листопада 2023 року у справі №   140/2341/19 Верховний Суд і надалі підтримав попередні висновки Верховного Суду про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених пунктом 1 частини другої  статті 361 КАС України, дослідженню підлягає те, чи було відомо суду і учасникам справи про ці обставини і чи існували вони на час розгляду справи.
49.          У постанові від 29 грудня 2022 року у справі №   420/5748/19 Верховний Суд також зазначав, що за змістом пункту 1 частини другої  статті 361 КАС України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами можливий у випадку, якщо істотні для справи обставини, що існували, але не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, об`єктивно впливають на висновок суду, який став підставою для задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог.
50.          Повертаючись до обставин справи, що розглядається, наявність нововиявлених обставин, що істотно впливають на вирішення цього адміністративного спору, позивач обґрунтовував тим, що 25 січня 2024 року ТОВ «ЮНІГРАН», в якому він займає посаду генерального директора, отримано поштою постанову начальника Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №  71362646                                  від 18 січня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача. 30 січня 2024 року позивач, не будучи обізнаним, як про факт відкриття, так і про стан відповідного виконавчого провадження, через представника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в результаті чого виявлено, що Державна служба з безпеки на транспорті до заяв про примусове виконання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності додала 48 постанов у письмовій (паперовій) формі, а не у формі електронних документів із накладеними електронним підписом та електронною печаткою.
51.          Отже, на думку позивача, нововиявленими обставинами у вказаній справі є те, що відповідач виніс оскаржувані постанови не у формі електронного документу, в тому числі не підписав їх електронним підписом та не завірив електронною печаткою, як того вимагає законодавство.
52.          Факт прийняття постанов не у формі встановленій законом, на думку позивача, підтверджується тим, що якби Укртрансбезпека винесла їх в формі електронних документів, то звернулася б до виконавця із заявою про примусове виконання рішення в електронній формі, на яку накладається кваліфікований або удосконалений електронний підпис чи печатка (вимоги пункту 3 розділу II Інструкції №   512/5). При цьому, постанови були б надані виконавцю в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ шляхом надсилання електронною поштою, як вимагає стаття 10 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а не в паперовій формі, як відбулося фактично.
53.          Також, на думку позивача, підтвердженням того, що спірні постанови не виносилися у формі електронного документу, є відповіді (листи №  3045/3.6/15-24 від 29 лютого 2024 року та №  3727/3.6/15-24 від 13 березня 2024 року) на адвокатські запити, в яких відповідач погодився, що посадові особи Укртрансбезпеки повинні були виносити постанови саме в електронній формі та, що оригіналом електронного документу є саме електронний примірник такого документу (тобто файл, в якому міститься текст постанови та файли, які містять сертифікати електронного підпису і електронної печатки), однак, не надали позивачу оригіналів постанов в електронній формі, що, відповідно, свідчить про те, що останній їх не приймав взагалі.
54.          Позивач посилається і на те, що у відповідь на адвокатський запит Міністерство цифрової трансформації України листом за вих. №   1/10-11-131-2024 від 05 квітня 2024 року, серед іншого, вказало, що «приклад паперової копії документу, надісланого як додаток до Вашого запиту            від 04 березня 2024 року, може бути засвідчено згідно з постановою Кабінету Міністрів України               від 17 січня 2018 року №   55 «Деякі питання документування управлінської діяльності», а саме: містити напис про засвідчення паперової копії документа у паперовій формі та складатися із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, власного імені та прізвища, дати засвідчення копії установи, що видала такий документ». Отже, позивач уважає, що Міністерство цифрової трансформації України (так само як і він у відповідній заяві про нововиявлені обставини) документи, які відповідач називає «оригіналом документів (постанов) у паперовій формі», цілком обґрунтовано ідентифікує як «паперова копія електронного документу, що незавірена в установленому порядку».
55.          Позивач стверджує, що вищевказані обставини не були і не могли бути відомі останньому, як на час винесення спірних постанов у справах про адміністративні правопорушення, так і на час розгляду справи №   283/424/22 в першій та апеляційній інстанціях. Водночас ці обставини є істотними для справи та не були встановлені судом, оскільки підстав сумніватися в тому, що відповідач виносив оскаржувані постанови в електронній формі у позивача не було, а суд не досліджував питання щодо форми постанов, тобто чи були прийняті ці постанови в електронній формі.
56.          Водночас, зі змісту постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду                                  від 23 лютого 2023 року (про перегляд якого подано заяву за нововиявленими обставинами), убачається, що предметом спору є правомірність постанов про адміністративні правопорушення, складені посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.
57.          Також, оцінюючи обставини справи, суд апеляційної інстанції констатував, що в судовому рішенні від 23 лютого 2023 року надавалася правова оцінка як відомостям, зазначеним у спірних постановах, так і їх формі. При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відповідність указаних постанов Інструкції №   512.
58.          Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наведені позивачем обставини не є нововиявленими обставинами, у розумінні пункту 1 частини другої статті 361     КАС України, у контексті встановлених у судовому рішенні обставин справи. Наведені у заяві мотиви фактично свідчать про намір заявника переконати суд здійснити переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, судове рішення у якій набрало законної сили.
59.          Суд апеляційної інстанції, указуючи на матеріали справи, обґрунтовано зазначив, що доводи позивача про те, що обставини, на які останній посилається як на нововиявлені, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи є безпідставними, з огляду на таке: 
- у позовній заяві, серед іншого, як на підставу для скасування спірних постанов, позивач указує, що на вебсайті за посиланнями, наведеними у постановах, відсутня постанова в електронній формі, як того вимагає Інструкція (том І а.с.238);
- у письмових поясненнях від 01 вересня 2022 року представником позивача Сидоренком А.О. вказано, що відповідні посадові особи, які зазначені в оскаржуваних постановах, винесли з використанням засобів системи постанову, зміст якої не відповідає вимогам статті 283 КУпАП та вимогам Інструкції, в тому числі, без підтвердження прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки; підписали постанови електронним підписом, що належить іншій державній установі (том ІV а.с.10);
-          у справі містяться додаткові пояснення представника Державної служби України з безпеки на транспорті, в тому числі щодо доводів позивача про відсутність на оскаржуваних постановах електронної печатки (том ІV а.с.204);
-          представники позивача 23 жовтня 2022 року, тобто ще до ухвалення по суті судом першої інстанції рішення у цій справі (рішення від 23 грудня 2022 року), зверталися до Міністерства цифрової трансформації України із запитами щодо вимог законодавства при накладенні електронних підписів та печаток, на які отримали відповідь від 31 жовтня 2022 року, у якій, в тому числі, містяться роз`яснення стосовно створення електронного документу та реквізитів, які він має містити, а також переведення його у візуальну форму. Однак більше ніж через рік після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у цій справі (23 лютого 2023 року) представники позивача знову звернулися до Міністерства цифрової трансформації України із запитом, що стосується відтворення електронного документу в паперовому форматі;
-          у справі міститься копія адвокатського запиту від 07 листопада 2022 року, в якому І.Коломієць просив ДУ "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" надати інформацію чи накладалася електронна печатка у період з 01 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року на інформаційні файли автоматичних приладів зважування у русі WIM 1, WIM 2, WIM 3, WIM 4, WIM 5 та WIM 6. У запиті зазначено, що одним із питань, що досліджуються судом, при розгляді відповідних позовів, є дотримання вимог щодо належного оформлення постанов та даних (інформаційних файлів), на підставі яких ці постанови виносяться                      (том V а.с.45-46);
-          адвокат Коломієць І.С. 23 жовтня 2022 року подавав до інформаційно-довідкового департаменту ДПС запит, в якому просив надати інформацію, зокрема щодо того, якою об`єктивною ознакою (яку можна дослідити в суді) є факт створення (накладення) електронної печатки на рішеннях (постановах) посадової особи Укртрансбезпеки, прийнятих під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, зафіксованих в автоматичному режимі                   (том V а.с.49), відповідь на який направлено листом від 28 жовтня 2022 року;
-          у справі також міститься заява представника позивача Коломійця І.С.                                            від 18 листопада 2022 року, в якій, окрім іншого, вказано, що відповідач на вимогу позивача не надав інструкції з діловодства з переліком електронних документів, які потребують засвідчення кваліфікованою електронною печаткою; рішення державної установи (керівника), яким визначений порядок використання кваліфікованої електронної печатки та уповноважені представники державної установи, відповідальні за її застосування; докази щодо наявності захищених носіїв особистих ключів, за допомогою яких може створюватися печатка, відповідні файли у форматі *p7s. Зазначено, що вказане свідчить про те, що відповідач, у порушення пунктів 2, 10, 16 Порядку та 1174 та вимог Інструкції, не надав ні доказів використання копій інформаційних файлів з накладеними кваліфікованими електронними печатками, ні наявності рішень посадової особи відповідача, що підтверджене кваліфікованим електронним підписом та накладеною кваліфікованою електронною печаткою щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності (том V а.с.72);
-          у заяві представника позивача Сидоренка А.О. від 23 грудня 2022 року, в підпунктах 3.7-3.8 якої зазначено, що оскаржувані постанови, всупереч підпунктів 2, 10, 16 Порядку №  1174 та пункту 5 Інструкції №  512, не містять накладеної кваліфікованої електронної печатки та містять електронний підпис Департаменту патрульної поліції, а не Укртрансбезпеки (том V а.с.207-208).
60.          Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зауважив, що оцінка зазначеним вище доводам надавалася під час розгляду справи, відповідно до змісту рішення суду першої інстанції                   від 23 грудня 2022 року.
61.          Крім того, в апеляційній скарзі від 02 січня 2023 року представник позивача стверджував, що оскаржувані постанови, всупереч підпунктам 2, 10, 16 Порядку №  1174 та пункту 5 Інструкції №   512 не містять накладеної кваліфікованої електронної печатки (том VІ а.с.52). 
62.          Суд звертає увагу на те, що перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, яка існувала на час вирішення справи, але про існування якої заявнику стало відомо після ухвалення судового рішення, і, як обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції в оскарженій ухвалі, оцінка наявним у матеріалах справи доказам не може бути предметом їх переоцінки під час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за відсутності на те будь-яких правових підстав.
63.          Що стосується посилання представників позивача на лист Міністерства цифрової трансформації України за вих. №   1/10-11-131-2024 від 05 квітня 2024 року, то Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що його зміст не підтверджує висновків представників про те, що паперова копія електронного документу, наданого для огляду, незавірена в установленому порядку, оскільки він містить лише нормативне роз`яснення у сфері електронних документів і документообігу, а не надає оцінку одному із документів, що входить до предмету спору у цій справі.
64.          За таких обставин, зазначені заявником обставини не є нововиявленими, у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, оскільки вони не є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення, а стосуються надання цим фактам іншої правової оцінки, а тому Суд не вбачає підстав для скасування ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року.  
65.          Суд звертає увагу на те, що в силу частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції обмежений у праві встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
66.          Більше того, в контексті перегляду рішення суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, Верховний Суд оцінює дотримання судом норм процесуального права щодо повноти оцінки обставин, заявлених учасником справи, як нововиявлених, та не в змозі додатково досліджувати чи переоцінювати докази/обставини, які досліджувалися чи не досліджувалися судами під час розгляду справи по суті спору.
67.          А тому, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
68.          Наведені в касаційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновку суду апеляційної інстанції і не дають підстав уважати, що ним допущено порушення норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судового рішення.
69.          Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341  цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
70.          За таких обставин, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
71.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 350, 359   368 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коломійця Ігора Сергійовича - залишити без задоволення. 

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі №  283/424/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
О.Р. Радишевська 
А.Г. Загороднюк,
Судді Верховного Суду