КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 760/18607/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6028/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
13 серпня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                         при секретарі      Ганжалі С.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,                     ОСОБА_3 до Київського                                     квартирно-експлуатаційного управління, Міністерства оборони України про визнання права користування житловим приміщенням, 
за апеляційною скаргою  представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року, ухваленого під головуванням судді Українця В.В.,-
 
встановив:
 
У серпні 2023 року позивачі звернулись до суду з названим позовом.
Позивачі просили: визнати за ОСОБА_1 право користування кімнатами № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право користування кімнатами № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право користування кімнатами № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що улютому 2006 року позивачі вселились у кімнати № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 , де мешкають по теперішній час, сплачують комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. 
У березні 2021 року ОСОБА_1  звернувся до Київського                      квартирно-експлуатаційного управління із заявою про реєстрацію за місцем проживання, а саме у кімнатах  АДРЕСА_2 .
Листом від 24 березня 2021 року йому було відмовлено у задоволенні названої заяви у зв'язку із відсутністю документів, які підтверджують право на проживання в житлі.
21 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського квартирно-експлуатаційного управління із заявою щодо надання дозволу на приватизацію кімнат АДРЕСА_2 . У зв'язку із відсутністю ордера на надання жилої площі позивачу відмовлено у задоволенні названої заяви.
 Позивачі вважали, що існують правові підстави для визнання за ними права на користування кімнатами № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки вони з лютого 2006 року проживають у вказаних приміщеннях, сплачують комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 19 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У судовому засіданні представник позивачів подану апеляційну скаргу підтримала.
Представник Міністерства оборони України проти апеляційної скарги заперечив.
Представник Київського квартирно-експлуатаційного управління проти апеляційної скарги заперечив.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог та недоведеності фактузаконного проживання позивачів у кімнатах № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в квартирі АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Збройних Силах України, що підтверджується довідкою № 181/93 від 15 лютого 2001 року.
ОСОБА_1 з 02 серпня 1985 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 та мають спільну доньку   ОСОБА_4 .
Протоколом № 16 від 15 лютого 2006 року засідання житлової комісії ЦАМО та ГШЗС України надано ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб кімнати № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в квартирі АДРЕСА_1 .
На виконання протоколу, згідно п. 14 положення про порядок забезпечення жилою площею Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220, складено список розподілу житлової площі по військовій частині ЦАМО та ГШЗС України.  ОСОБА_1 та членам його сім`ї надано кімнати № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в квартирі  АДРЕСА_1 .
У березні 2021 року ОСОБА_1  звернувся до Київського                       квартирно-експлуатаційного управління із заявою про реєстрацію за місцем проживання, а саме у кімнатах  АДРЕСА_2 .
Листом від 24 березня 2021 року відмовлено у задоволенні названої заяви у зв'язку із відсутністю документів, які підтверджують право на проживання в житлі.
21 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського                                квартирно-експлуатаційного управління із заявою щодо надання дозволу на приватизацію кімнат АДРЕСА_2 . У зв'язку ізвідсутністю ордера на надання жилої площі позивачу відмовлено у задоволенні названої заяви.
Згідно листа Київського квартирно-експлуатаційного управління від 22 травня 2023 року, кімнати № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 перебувають на обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління. Кімнати належать до державної власності.
Обґрунтовуючи позов, позивачі зазначали, що з лютого 2006 року проживають у вказаних приміщеннях, сплачують комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Позивачі вважали, що існують правові підстави для визнання за ними права на користування кімнатами № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 .
За ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивачами надано копію витягу з протоколу № 16 від 15 лютого 2006 року засідання житлової комісії ЦАМО та ГШЗС України, згідно якого ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб надано кімнати                № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в квартирі АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що позивачами не долучено до матеріалів справи ордеру, який є єдиною підставою для вселення в житлове приміщення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності законності проживання у кімнатах № 4, 5 в квартирі АДРЕСА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що для отримання ордеру або договору найму житлових приміщень позивачі неодноразово звертались до Київського квартирно-експлуатаційного управління, на що отримували відмову, не спростовують висновки суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі з 2006 року проживають у спірних кімнатах та сплачують за житлово-комунальні послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно довідки Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 170 від 20 червня 2023 року за адресою: кімнати АДРЕСА_2  заборгованість відсутня, особу платника не зазначено, і такі обставини не свідчать про правомірність вселення позивачів у спірне житло.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами надано список розподілу житлової площі по військовій частині ЦАМО та ГШЗС України, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначене неє належним документом на підтвердження вселення позивачів в кімнати № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в квартирі АДРЕСА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 листопада 2024 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада     2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 25 серпня 2025 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

                                                                                                                                                               
                                                                                                                           Л.П. Сушко