П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
24 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/20930/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року у справі №420/20930/24 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

У С Т А Н О В И В:
02.07.2024 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі – позивач, податковий/контролюючий орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості:
- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 43095 грн. на бюджетний рахунок - UA968999980314070512000015702, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Кароліно-Бугазька сільська ТГ/18010300.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що платник податків ОСОБА_1 , на підставі узгодженого податкового зобов`язання та розрахунку податкового боргу, має суму податкової заборгованості зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 43095 грн. У зв`язку з відсутністю добровільної сплати платником податків, наявні підстави для стягнення податкового боргу, з метою чого контролюючий орган звернувся до суду з цим позовом.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 12 вересня 2024 року прийнято судове рішення, яким адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості: 
- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 43095 грн. на бюджетний рахунок - UA968999980314070512000015702, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Кароліно-Бугазька сільська ТГ/18010300.
Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог вмотивований тим, що за відсутності добровільної сплати платником податку суми узгодженої заборгованості, наявні підстави для стягнення податкового боргу у судовому порядку.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що податковим органом неправильно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2022 року, яке у свою чергу свідчить про протиправність дій щодо прийняття податкового повідомлення-рішення №2307542/2409-1503-UA51040050000073907 від 20.06.2023 року.
Як стверджував скаржник, відповідний об`єкт нерухомості внаслідок ракетного влучання 17.08.2022 року є непридатним для використання за цільовим призначенням, повністю втратив свою економічну цінність, має пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення даного об`єкта, що встановлено Актом комісійного обстеження в РПЗМ №25 від 23.08.2023 року.
Відповідні дані та обставини містяться у витягу із Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації. 
При цьому, у відповідності до підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону від 24.03.2022 року №2142-IX) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за об`єкти, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
У свою чергу, скаржник звертає увагу, що на праві власності ОСОБА_1 належить будівлі та споруди бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які розташовані в смт. Затока, міста Білгород-Дністровський, Одеської області. Разом з цим, у період з 03.03.2022 року по 17.08.2022 року територія смт. Затока Кароліно-Бугазької сільської територіальної громади віднесена до території, на якій ведуться (велися) бойові дії.   
За таких обставин, враховуючи, що у період з 03.03.2022 року по 17.08.2022 року об`єкт нерухомого майна був розташований на території, на якій велися бойові дії, а відтак, такий об`єкт підпадає під дію положень підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, та є підставою для звільнення від сплати податкового зобов`язання за цей період.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як установлено судом першої та апеляційної інстанцій, 20.06.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення, яким визначено грошові зобов`язання ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:
- №2307544-2409-1503 - UA51040050000073907 за 2020 рік на суму 9568 грн. 01 коп.;
- №2307543-2409-1503 - UA51040050000073907 за 2021 рік на суму 13260 грн.;
- №2307542-2409-1503 - UA51040050000073907 за 2022 рік на суму 43095 грн. (а.с.9-10)
Зазначені вище податкові повідомлення-рішення, податковим органом направлені на адресу ОСОБА_1 та отримані останнім 04.07.2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.10)
Судом першої інстанції з`ясовано, що доказів оскарження зазначених вище податкових повідомлень-рішень матеріали справи не містять.
Відповідно до інтегрованої картки платника податків, ОСОБА_1 сплатив грошове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно до податкових повідомлень-рішень від 20.06.2023 року за 2020-2021 роки на загальну суму 22828 грн. 01 коп., а саме 10.08.2023 року – у розмірі 13260 грн. та 9568 грн. 01 коп. (а.с.11-12)
Згідно до довідки про суми податкового боргу станом на 29.05.2024 року податкова заборгованість ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становить 43095 грн. (а.с.6)
25.09.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0022894-1307-1532, відповідно до якої загальна сума податкового боргу відповідача станом на 24.09.2023 року становить 43095 грн. (а.с.7)
Зазначену податкову вимогу направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано відповідачем - 01.11.2023 року. (а.с.8)
Доказів оскарження вказаної податкової вимоги форми «Ф» №0022894-1307-1532 від 25.09.2023 року матеріали справи не містять. При цьому, матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем податкової заборгованості у розмірі 43095 грн.
Враховуючи те, що вище зазначена сума боргу перед бюджетом самостійно не сплачена відповідачем, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом про її стягнення.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України) у редакції, що були чинними на момент їх виникнення.
Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Пунктом 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України установлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно із пункту 54.1, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Якщо згідно із нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Положеннями статті 56 Податкового кодексу України установлено порядок оскарження рішень контролюючих органів.
За положенням пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, яка оскаржується, вважається неузгодженою.
За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У свою чергу, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.
Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.2 якої передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 згаданої статті).
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Приписами пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України установлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З аналізу наведених норм слідує, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання, у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.
Як установлено апеляційним судом, податковий борг ОСОБА_1 зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 43095 грн. виник внаслідок несплати грошового зобов`язання згідно до податкового повідомленням-рішення від 20.06.2023 року №2307542-2409-1503 - UA51040050000073907.
Вище зазначене податкове повідомлення-рішення, направлялось ГУ ДПС в Одеській області засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , та отримано останнім 04.07.2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.10)
З огляду на викладене, апеляційний суд вказує про те, що податковий орган виконав свій обов`язок щодо направлення на адресу ОСОБА_1 податкового повідомленням-рішення від 20.06.2023 року №2307542-2409-1503 - UA51040050000073907.
Судова колегія наголошує, що відповідних належних доказів оскарження та скасування у судовому порядку прийнятого контролюючим органом податкового повідомленням-рішення від 20.06.2023 року №2307542-2409-1503 - UA51040050000073907 до суду першої та апеляційної інстанцій не надано, а матеріали справи таких відомостей не містять.
За таких обставин, грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 20.06.2023 року №2307542-2409-1503 - UA51040050000073907, вважається узгодженими.
Відтак, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в такому рішенні грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.
Як убачається з матеріалів справи, з метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0022894-1307-1532, яка направлена поштою на адресу боржника. 
Згідно до відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення отримано відповідачем - 01.11.2023 року. (а.с.8)
Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати відповідачем, визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу у розмірі 43095 грн., чи її оскарження, до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.
У зв`язку з несплатою у добровільному порядку суми узгодженого грошового зобов`язанням, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з цим, судова колегія уважає безпідставними доводи скаржника щодо неправомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 20.06.2023 року №2307542-2409-1503 - UA51040050000073907 та визначеного в ньому грошового зобов`язання, з огляду на таке.
Так, предметом позову у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або відсутності такого факту. 
При цьому, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно із яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у даній справі.
В межах розгляду даної справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.
У свою чергу, оцінка податкового правопорушення, на підставі якого контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту, а саме податкового повідомлення-рішення.
Сталою та послідовною є практика Верховного Суду (зокрема справи № 640/17763/21, №160/13436/22), відповідно до якої у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу установленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме:
- факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження; 
- факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань;
- факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.
Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.01.2025 року у справі №460/2820/24.
Як установлено апеляційним судом вище, податкове повідомлення-рішення та податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення, а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.
Доводи відповідача у апеляційній скарзі в контексті застосування підпункту 266.1.1 пункту 266.1 та підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України та підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону від 24.03.2022 року №2142-IX) фактично зводяться до незгоди з податковим повідомленням-рішенням, внаслідок несплати зобов`язань за якими виник спір у цій справі.
Попри це, як вже неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у наведених вище справах, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковими повідомленнями-рішеннями. 
Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.
Ця судова практика є сталою, чіткою та послідовною й підтверджується, крім наведених вище, постановами Верховного Суду у справах №440/18128/21, №300/2859/22, № №640/25601/20, №160/9696/22, №480/13804/21, №160/13436/22, №160/5021/19, № 160/10776/21, №160/7345/20.
Отже, у межах цього апеляційного провадження, з огляду на відповідну судову практику, передбачені процесуальним законодавством вимоги та повноваження суд апеляційної інстанції не може надавати правову оцінку доводам ОСОБА_1 у контексті протиправності нарахування йому зобов`язань згідно із податковим повідомленням-рішенням від 20.06.2023 року №2307542-2409-1503 - UA51040050000073907.
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 з дотриманням вимог, передбачених КАС України, не позбавлений права подати позов про визнання протиправним та скасування вказаного вище податкового повідомлення-рішення, доводи про неправомірність якого фактично наведені у апеляційній скарзі.
Підсумовуючи вище викладене, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року у справі №420/20930/24 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Ю.В. Осіпов