ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року	Львів	Справа № 300/6625/24 пров. № А/857/8570/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді                                                                   Довгої О.І.,
суддів                                                                                                            Запотічного І.І., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року  у справі                       № 300/6625/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, (головуючий –   суддя Микитин Н.М.  м. Івано-Франківськ,  розглянуто в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження), - 

В С Т А Н О В И В : 

в серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просила визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій; зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи на посаді викладача по класу баяна та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, при першій виплаті пенсії позивачці  не виплачено грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення. Вважає, що враховуючи період роботи на посаді викладача по класу баяна та вчитель музики і співів, остання має стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», понад 30 років. Відтак, відповідач листом від 03.05.2024 № 4764-3562/М-02/8-0900/24 протиправно відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 № 909 в переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років посада класовод не передбачена. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року, позов задоволено.
Суд виходив з того, що статтею 12 Закону №1841-III та пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 за №433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші). Таким чином, викладач музичної школи та школи мистецтв є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року за №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників. Таким чином, періоди роботи позивача з 01.08.1983 по 25.11.1985 (2 роки 3 місяці 24 дні) - викладачем класу баяна в дитячій музичній школі та з 02.09.1989 по 11.10.2002 (13 років 1 місяць 9 днів) - викладачем класу баяна в дитячій школі мистецтв, підлягають зарахуванню до її спеціального (педагогічного) стажу роботи, що у свою чергу спростовує доводи відповідача про те, що позивач не мав належного страхового стажу (30 років) на посадах педагогічних працівників. Таким чином, робота позивача на посаді викладача баяна дає їй право на пенсію за вислугою років та отримання грошової допомоги відповідно до вимог п. 7-1  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії. Позивачка з 15.11.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з записами трудової книжки, позивачка працювала: з 01.08.1983 по 25.11.1985 — викладачем класу баяна в дитячій музичній школі; з 02.09.1989 по 11.10.2002 — викладачем класу баяна в дитячій школі мистецтв. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» від 06.05.2001 року № 433 визначено, що до позашкільних навчальних закладів належать і початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші). Згідно з розділом 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, право на пенсію за вислугу років у позашкільних навчальних закладах мають: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділу (лабораторій, кабінетів), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Посада викладача в позашкільних закладах освіти Переліком № 909 не передбачена . Таким чином, періоди роботи на посаді викладача зараховуються до стажу роботи за вислугу років тільки в загальноосвітніх навчальних закладах. Страховий стаж позивачки, як працівника освіти становить 21 рік 2 місяці, що є недостатнім для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Таким чином, пенсійний орган безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні до спеціального стажу спірного періоду роботи позивача, що надає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу  XV  Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги, приходить до наступного.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 15.11.2023 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала з 01.08.1983 по 25.11.1985 - викладачем по класу баяна в Яремчанській дитячій музичній школі, з 02.09.1989 по 11.10.2002 - викладачем по класу баяна в Рогатинській дитячій школі мистецтв, з 1999 року - Рогатинська школа мистецтв імені Бориса Кудрика, з 18.10.2002 по 31.12.2023 вчителем музики і співів у Рогатинському ліцеї імені Братів Рогатинців.
Розглянувши звернення позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 03.05.2024 № 4764-3562/М-02/8-0900/24 повідомлено, що стаж працівника освіти становить 21 рік 2 місяці (стаж вчителя музики і співів), що є недостатнім для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Зазначено, що періоди роботи ОСОБА_1 01.08.1983 по 25.11.1985 - викладачем по класу баяна в Яремчанській дитячій музичній школі, з 02.09.1989 по 11.10.2002 - викладачем по класу баяна в Рогатинській дитячій школі мистецтв, враховано до її стажу на загальних підставах.
Не погодившись із відмовою відповідача у виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1  розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не врахування частини педагогічного стажу, які порушують її право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; - не менше 28 років 6 місяців.
Відповідно до п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е",-"ж"  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191  затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Згідно з п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж"  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Пункт 5 Порядку № 1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-і "ж"  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.
Так, у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд виснував: « норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по  Закону № 1058-IV  особа має дотриматись таких вимог: - станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж"  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; - пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили); - станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції  Закону № 1058-IV  станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.»
Переліком № 909 (у редакції, чинній після внесення змін  постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Разом з цим, за приписами  статті 28 Закону України від 23.05.1991 № 1060-ХІІ  «Про освіту» (далі - Закон № 1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі  статтею 29 Закону № 1060-XII  структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Статтею 12 Закону України «Про позашкільну освіту» (далі – Закон № 1841-III)   та пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Відповідно до  статті 21 Закону № 1841-III  право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Колегія суддів звертає увагу, що на спірні правовідносини поширюється також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено  постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, який відносить посаду викладач до педагогічних посад.
Враховуючи наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, а також з метою реалізації положень  статті 46 Конституції України  щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17 дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, в тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стаж роботи викладачем в музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту "е"  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не була передбачена затвердженим Переліком № 909.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 05 червня 2024 року в справі №300/2555/22.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 01.08.1983 по 25.11.1985 (2 роки 3 місяці 24 дні) - викладачем класу баяна в дитячій музичній школі та з 02.09.1989 по 11.10.2002 (13 років 1 місяць 9 днів) - викладачем класу баяна в дитячій школі мистецтв, відносяться до спеціального трудового стажу, передбаченого  статтею 55 Закону № 1788-XII, підлягають зарахуванню до її спеціального (педагогічного) стажу роботи, що у свою чергу спростовує доводи відповідача про те, що позивач не мав належного страхового стажу (30 років) на посадах педагогічних працівників.
Таким чином, станом на день призначення позивачу пенсії за віком, позивач мала необхідний спеціальний стаж для отримання допомоги.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності роботи позивача на посаді, що дає право на пенсію за вислугою років та отримання грошової допомоги відповідно до вимог п. 7-1  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.  308,  311, 315, 316, 321, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року  у справі № 300/6625/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар